Downloaded from YTS.MX
V POŘADU VYSTUPUJÍ ZKUŠENÍ PROFESIONÁLOVÉ
Official YIFY movies site: YTS.MX
DOMA TO NEZKOUŠEJTE
INTERAKTIVNÍ FILM NETFLIX
Mayday, mayday.
Ozvěte se.
Je tam někdo?
Beare? Slyšíš mě?
Beare Gryllsi, slyšíš mě?
Beare!
Ozvi se!
Je tam někdo?
Nůž.
Moje hlava.
„Bear“. „Bear Grylls“.
Nepoznávám se.
Něco je špatně. Musíte mi pomoct.
Dlouho tu nepřežiju,
potřebuju vodu, jídlo a přístřeší.
Ale kde mám začít?
Proto budu potřebovat pomoc.
Mám hlad, žízeň. Navíc se rychle ochlazuje.
Co potřebuju nejvíc ze všeho?
Nic k jídlu.
Jak tu najdu něco k snědku?
Zem je totálně promrzlá.
Nedá se do ní kopat.
Zkusím tyhle výhonky.
K ničemu.
Hele.
Koukejte na to.
Stopy drápů.
Támhle.
Viděli jste to?
Co to je?
Pokud je to divoké zvíře, jsme v maléru,
ale pokud je to lovec, mohl by nám pomoct.
Nechci se unáhlit.
Co myslíte vy?
Podíváme se blíž nebo půjdeme pryč?
Dobře, pomalu ustoupíme.
Hele, támhle to je.
Támhle, koukejte.
Jo, rozhodně divoké zvíře.
Musíme být opatrní.
Nejsme jediní, kdo tu hledá něco k snědku.
Nemůžu najít nic k jídlu.
A citelně se ochlazuje. Slunce zapadá.
Pořád mám žízeň i hlad. A potřebuju přístřeší.
Ale nejprve si odskočím.
Hej, trochu soukromí.
Moč mám sytě žlutou.
To není dobré znamení.
Připomínka, že tekutiny jsou hlavní.
Hledat jen něco k jídlu byla asi velká chyba.
Ale navíc je tu fakt zima.
Nejspíš nám dochází čas a možnosti.
Co teď potřebuju víc? Tekutiny?
Nebo přístřeší, abych se zahřál?
Nesmírně důležitá volba.
Co je prioritou? Voda nebo přístřeší?
Přístřeší, dobrý nápad. Zahřát se.
Zkusím využít stromy.
Padlé stromy, to je ještě lepší.
Mám z toho dobrý pocit.
Skoro takové přírodní přístřeší.
Akorát si nejsem jistý, co s tím.
Zvláštní pocit, protože…
Přístřeší ze stromů je správně, ale…
Instinkt mi říká, abych si přístřeší udělal tady.
Možná můžeme využít i padák.
Zahřeje mě to.
Jdeme pro něj.
Padák a vyvrácený strom. To půjde.
Natáhnu to nahoru.
Tady to přivážu.
Mám přístřešek.
Ale co ta zima?
Suché větvičky na podpal.
Vyskládám si sem kameny.
Budou mi odrážet teplo zpátky.
Víc mě to zahřeje.
Jak to vím?
Nemysli, prostě makej. Dělej, co ti přijde správné.
Fajn, jak rozdělám oheň? Nemám sirky ani zapalovač.
Suchá tráva, paráda.
Teď ji ještě nějak zapálit.
Jo, hřeje to.
Chce to tření.
Dává to smysl. Vím, jak na to.
K jednomu konci přivážu lanko padáku.
A tady přetáhnu očko.
A mám luk.
Tak to pojďme zkusit.
Nepřestávat. Trpělivost.
Ještě chvilku. Už to bude.
- Padáme! - Do něčeho jsme narazili!
Letecké neštěstí.
Snad je pilot v pořádku.
Zahřeju si nohy.
Hele.
Jo.
To jsem já.
A to musí být moje rodina.
Proto se musím vrátit domů.
V táboře mám teplo, ale stále potřebuju jídlo a vodu.
Začínám mít žízeň a hlad.
Co je důležitější?
Voda.
Ale kde ji tu mám hledat?
Veškerá voda stéká dolů z okolních hor.
Hledáme nízko položená, úzká místa.
Začíná to tu být rozbahněnější.
Snad tu tedy bude voda.
Páni! Led.
A led znamená vodu.
Odnesu si ho k ohni, šoupnu do kotlíku.
A budu mít vodu.
Spoustu vody. Paráda.
Je taková zima, že si ho dám do batohu.
Neroztaje mi.
Led na později.
Něco tu strašně páchne. Jde to odsud.
Mrknu se tam.
Bože, to je smrad.
Něco tu hnije.
Hele, nějaká zdechlina.
Zvláštní, je přikrytá větvemi.
Jak by ji sem někdo nebo něco odtáhlo
a schovalo si ji tu.
Asi medvědí kožich.
Tady se táhne dlouhá rána.
Přemýšlím…
Možná to zvíře, které jsme předtím viděli.
Rozhodně tu něco je.
Něco velkého. Ale stále by tu mohlo být něco poživatelného.
A kožich bych mohl využít pro zahřátí.
Ale nesmím zapomínat, že to, co ho zabilo,
je mnohem silnější než já.
Odřežu si nějaké maso, stáhnu kožešinu a mizím odsud.
Dobrá práce, máme něco k snědku.
Máme přístřeší.
A tady se nám rozpouští led.
Obrat k lepšímu.
Letadlo padá!
Vyskočil jsem a snáším se do stromů!
Co je to za zvuk?
Hej!
Hele!
Vlk! Utíkejte!
Tomu vlkovi asi neuteču.
Zkusíme se mu ztratit v lese.
Poběžíme do kopce.
Na co čekáte?
Honem, rozhodněte se.
Vlk bude les znát jak své boty.
Musím ho setřást! Poběžím k té hoře!
Zkusím zatarasit vchod.
Jo!
Tudy se neprotáhneš.
Fajn, je pryč. Pojďme.
Podívejte.
Vypadá to jako nějaké tunely.
- Mayday, mayday. Ozvěte se. - Vysílačka.
Je tam někdo? Slyšíte mě?
Jo, haló? Slyšíte mě?
Beare?
Díkybohu, ty žiješ!
Musíš mi pomoct.
Jsem na druhé straně hory.
Nemůžu se hýbat.
Letadlo by se mohlo zřítit ze srázu.
Jo, jenže je tu problém. Nic si nepamatuju.
Nepamatuju si, co se stalo.
Vlastně ani nevím, kdo jsem. Přepínám.
Asi ses praštil do hlavy.
Jo, nejspíš amnézie. Přepínám.
Jsi Bear Grylls, dobrodruh.
Moc dlouho tu nepřežiju.
Fajn, poslyš, vystoupal jsem nad stromy.
Jdu pro tebe.
Hlavně vydrž, ty to dokážeš, že jo?
- Najdeme tě. - Dobře, Beare.
Končím.
Teď se musíme rozhodnout.
Musíme zachránit kapitána.
Buď půjdeme přes horu.
Nebo to můžeme zkusit vzít těmi tunely
a doufat, že vedou na druhou stranu.
To by byla dobrá zkratka.
Obojí bude nebezpečné.
Tady bude zima, budeme nechránění
a bude to vyčerpávající.
Ale budeme mít funkční vysílačku.
Nevypadne nám.
Pokud to zkusím tunely, budu naprosto bez signálu.
Ale zase budeme chránění před rozmary počasí
a možná to bude i kratší cesta.
Těžké rozhodnutí, ale čas běží. Tak co to bude?
Tunely nebo přes horu?
Fajn, takže pomalu a opatrně,
pokud mám horu zdolat.
Musím si dávat pozor.
Urazil jsem pěkný kus cesty.
Hory se táhnou do nekonečna a jsou čím dál strmější.
Tohle bude nepříjemný úsek.
Samý led a sníh až k tomu vysokému útesu.
Když mi podjede noha, zřítím se z útesu
a nerozsvítí se mi.
Podívejte se na to. Nevím, jestli je to vůbec reálné.
Nebo zůstaneme na skále…
a zkusíme vyšplhat nahoru.
Joe tvrdil, že jsem dobrodruh.
Možná bych mu měl věřit.
Krásný pocit, opět cítit skálu pod rukama.
Na to si pamatuju.
Ale nahoru je to pořádná výška.
Nevím, jestli to zvládnu zlézt.
Co myslíte?
Zkusit to přes sníh?
Nebo vyšplhat?
Sníh by se pode mnou mohl utrhnout.
Ale to i kameny ve skále.
A dolů je to fakt daleko.
Stěna je velmi strmá. Použiju lano.
Uvážu si uzel, hodím ho nahoru
a zaseknu do nějaké škvíry.
Fajn, improvizovaný uzel. Doufám, že nepovolí.
Víc nezmůžu.
Ještě jednou. Potřebuju ho dostat do té praskliny.
Drží to. Uzel se zasekl v té škvíře.
Nasadit helmu.
A pojďme zkusit vyšplhat nahoru.
Skála se příšerně drolí.
Všechny úchyty mi zůstávají v rukou.
Poslední kus.
Fajn, jsem nahoře.
Asi jsem lepší horolezec, než jsem myslel.
Smotat lano a jdeme dál.
Bolí mě hlava.
Už si vzpomínám.
Čím výš vystoupáte, tím méně kyslíku dýcháte.
Proto ta bolest hlavy, malátnost a únava.
Už si vzpomínám.
Vysoká nadmořská výška vám změní tělesné procesy.
Ale když zastavím a počkám,
tělo si na řidší vzduch pomalu přivykne
a nebude mi tak špatně.
Občas je třeba tělu naslouchat.
Jenže v nouzi, když chvátáte, to musíte překonat a jít dál.
Když se pokusím horu zdolat hned,
budu u Joea rychleji.
Ale záleží na tom, zda to v tomhle stavu dokážu.
Když počkám, aklimatizuju se,
jenže se tím zdržím a Joe má opravdu namále.
Nemáme času nazbyt. Skutečně nemáme času nazbyt.
A vrchol už je blízko.
Mám jít dál?
Nebo mám počkat, až se tělo aklimatizuje?
Dochází nám čas i energie.
Musíme si vybrat.
Co to bude?
I když jsem vyčerpaný, zkusím jít dál.
Překonám horu a dostanu se k Joeovi na druhé straně.
Fajn.
Myslím na rodinu.
Na pilota.
Výška je tu silně znát.
Zima a velká únava.
Nezastavuj, jdi dál.
Beare, slyš… mě?
Jo, ale špatně. Zkusím vylézt výš.
Beare? Slyšíš mě?
Jo, slyším, Joe.
Špatně,
ale aspoň už ti rozumím. Přepínám.
Blíží se ke mně něco velkého.
Velké zvíře? Jaké? Přepínám.
Já… Velké.
Co mám dělat, Beare? Poraď mi.
Vydrž, dej mi chvilku.
Zůstaň v klidu, Joe. Dobře to dopadne.
Mysli, Beare.
Ať je to cokoliv, blíží se to, a já nemůžu z letadla.
Nemůžu si vzpomenout.
Roztáhnout ruce, křičet a zkusit to zahnat?
Nebo být potichu a doufat,
že to ve vás neuvidí hrozbu a nechá vás to být?
Co mám Joeovi říct?
Pospěš si, Beare. Umírám strachy.
Přemýšlej. Jak zahnat divoké zvíře, které se chystá zaútočit?
Vzpomeň si.
Honem, Beare, blíží se to.
Co mám dělat?
Fajn, Joe, poslouchej mě.
Zůstaň v klidu, žádné prudké pohyby
a doufej, že tě to nebude brát jako hrozbu.
Dobře, budu potichu.
Snad to odejde. Ale ty chvátej, ano?
Mluv na to tichým, uklidňujícím hlasem.
Žádný oční kontakt.
Přibližuje se to. Co mám dělat, Beare?
Nezabírá to.
- Joe? - Beare!
Joe, mluv se mnou.
Joe.
Joe?
Joe, slyšíš mě? Přepínám.
Neozývá se. Musíme si pospíšit.
Doufejme, že je v pořádku.
Zdá se, že vrchol bude za touhle skalní věží.
Vypadá to, že mezi těmi věžemi je úzká průrva.
Vyšplhám po tom a jsem na vrcholu.
Jenže mě bolí hlava jako střep. Skoro ani nemůžu mít otevřené oči.
Nejsem si jistý, že mám na ten výstup dost sil.
Je to tu mnohem strmější,
mnohem nebezpečnější a náročnější.
Ale je to kratší a asi i rychlejší.
Nebo to můžu vzít po římsách a doufat,
že horu obejdu.
Bezpečnější, ale delší cesta.
Vyšplhat bude nejspíš rychlejší.
Ale kdo ví, zda ty římsy
povedou až na druhou stranu hory.
Tahle římsa mě vede k vrcholu, což je dobře.
Ale chodím sem a tam, takže to trvá dlouho.
Plýtvám časem a energií.
Hlava mi doslova třeští.
Rozhodně jsem měl počkat, až se tělo aklimatizuje.
Je mi fakt mizerně.
Točí se mi hlava. To ten řídký vzduch.
Čím jsem výš, tím je mi hůř.
Točí se mi hlava.
Příznaky akutní horské nemoci.
Potřebuju si zresetovat tělo.
Nejsnazší by bylo, otočit se
a jít zpátky do tunelů.
Jinak to tu se mnou asi špatně dopadne.
Jen doufám, že Joe vydrží o trochu déle.
Musím dolů.
Když půjdu dál, umřu.
Špatně se vám dýchá…
Bolí vás hlava a pokašláváte…
Příroda vám říká,
že dál je to jistá smrt.
Pořád jsem zesláblý.
A malátný.
Pořád mě bolí hlava, ale už se cítím trochu líp.
Sestoupil jsem o 450 metrů níž a hned mám víc energie, víc kyslíku.
Cítím se mnohem silnější.
Je tu hustší vzduch.
Zkusíme to těmi tunely. Pojďte.
Tak se na ty tunely podíváme.
To je něco, viďte?
Hele. Stará přilba.
Staré nábojnice.
Možná ten tunel vede do nějakého starého bunkru z války.
Koukejte, je tu i rozbitá petrolejka.
Zůstalo v ní trochu petroleje.
Rozbité sklo, ale možná je funkční.
Koukejte! No tak, no tak!
Hele, plamínek.
Akorát nevím, jak dlouho vydrží.
Lampa funguje, tak ji prozatím zhasneme.
Aspoň máme zdroj světla.
Buď si můžeme svítit od začátku, abychom viděli,
jak to tam vypadá,
nebo lampu rozsvítíme v nouzových případech.
Zkusíme jít po tmě
a až přijdou nějaké potíže,
budeme mít
záložní zdroj světla.
Tak co? Budeme si svítit od začátku?
Nebo si lampu ušetříme
a půjdeme po tmě?
Co uděláme?
Budeme si svítit hned nebo budeme šetřit petrolej?
Fajn, budeme šetřit petrolej.
A sakra, bude tu tma jako v pytli.
Páni.
Šílený tunely. Tma jako v pytli.
Nevíme, kudy jít.
Zabloudit v takových tunelech a ven už se nikdy nedostanete.
Potřebujeme nějaký systém, abychom věděli, kam jdeme.
Musíme si nějak zapamatovat každé zabočení.
Něco se tu povaluje, mohli bychom to využít.
Staré dlaždice.
Když na ně ve tmě šlápnete, rozhodně to poznáte.
Možná si z nich udělám šipky.
Když zatočím doleva, nechám tam tuhle jednoduchou šipku.
Když na to pak ve tmě šlápnete,
uslyšíte to.
Skoro jako Braillovo písmo.
To bychom měli. Můžeme si je nasbírat
pěkně do batohu.
Ale zase tolik jich neuneseme.
Nebo můžeme využít lanko z padáku.
Každé zabočení doleva si označíme smyčkou
a zabočení doprava uzlíkem.
Ale nejsem si jistý, zda mi lanko
vystačí na celý tunel.
Můžeme si tedy dělat buď uzlíky na lanku
nebo můžeme využít dlaždice.
Těžké rozhodnutí.
Stejně jako chůze po tmě.
Musíme si vybrat. Co to bude?
Tyhle budou skvělé.
Držím se v tunelu, ať už vede kamkoliv.
Ozvěna. Haló?
Další slepý konec.
Můžeme jít doleva nebo doprava.
Vyzkouším si, kde bude delší ozvěna. Podle toho poznám,
který tunel je delší.
Haló?
Jo, tenhle je kratší. Takže půjdeme doleva.
Počkat, jsme na křižovatce.
Haló?
Jo, vezmeme to tudy.
Musíme si označit, kudy půjdeme.
Počkat. Tiše!
Co to je?
Jdeme dál. Trochu zrychlíme.
Musíme se dostat ven.
Ať je to cokoliv, opravdu tu s tím nechceme zůstat.
Musím našlapovat velmi opatrně,
kdyby tu byla díra.
Tunely se kroutí jako had.
Bože můj, černočerná tma.
Jsem naprosto dezorientovaný.
Slyšíte to?
Na něco jsem šlápl a…
Kolem nohou se mi něco hemží.
Ale mám hlad.
Třeba by se to dalo sníst.
Kouslo mě to.
Občas je lepší nic nevidět.
Cítím to.
Na dotek to působí jako šváb. Malé nožičky
a tvrdé krovky.
Mohl bych to sníst.
A v téhle ruce mi přijde, že mám mnohonožku,
s tvrdým krunýřem.
Je obrovská.
Tu bych asi taky mohl sníst.
Potřebuju energii.
Ale instinkt mi říká, že z jednoho mi bude zle.
Buď ze švába nebo z mnohonožky.
Mám hlad.
Co byste snědli vy?
Kéž bych si vzpomněl.
Co bude nejbezpečnější?
Dobře, mnohonožka.
To už není ani tak svačinka, jako spíš hlavní chod.
Křupavé.
A plné…
tekutin s divnou chutí.
Tunely jsou pro ně ideální.
V téhle černočerné tmě postupujeme pomalu.
Asi je čas vytáhnout petrolejku, rozsvítit ji
a přidat do kroku.
Slyšíte? Krysy.
Fajn.
Mnohem lepší.
Máme světlo.
Teď budeme moct postupovat rychleji.
Počkat.
Mnohonožka mi nějak nedělá dobře.
Divná pachuť v žaludku.
Už asi 20 minut.
Počkat, počkat.
Už je to lepší.
Tělo to v sobě asi nechtělo.
Tak pojďme.
Páni, koukejte!
Staré kovové zrezivělé dveře.
Zkusím je otevřít.
Ty bláho, to je něco.
Počkat, počkat.
Je tu natažený nějaký drát.
Asi past.
Ještě že jsme si ušetřili ten petrolej.
Kdyby ta past byla funkční…
Radši ani nedomýšlet.
Opatrně to překročím.
Asi vidím světlo. Jo, támhle.
A jsme venku.
Zhasnu lampu.
Skvělý pocit, vidět denní světlo.
Páni, to je pořádný sráz.
Někde tam dole bude pilot, kapitán Raynor.
Lano si přivážu k mřížím
a slaním dolů.
Lano drží, můžeme jít.
Tohle mi přijde povědomé.
Pomalu, opatrně a zapírat se nohama.
Sakra.
Hej, hej, hej.
Fajn, asi dobrý.
Pojďme najít letadlo. Někde tu musí být.
Strmý sráz.
Hele, ocas letadla.
Támhle jsou další trosky.
A támhle je letadlo.
Tady. Joe!
Nebezpečně balancuje na hraně srázu.
Hlavně ho nesmím shodit.
Joe!
Kapitáne Raynore!
Hele, něco roztrhalo sedačku.
Vypadá to jako od drápů.
Došlo tu k souboji. A je tu krev.
Táhne se sem.
Kam vede?
Mrknu se nahoru.
Krev. Jenže je už zaschlá.
Zdá se, že stopa krve vede tudy.
Horší je,
že další stopa vede na druhou stranu.
Ošoupaná místa.
A stopy v blátě. Něco tudy prošlo.
Těžko říct, jestli jsou to stopy nohou.
Ale rozhodně je to stopa.
Joe!
Musíme najít kapitána Joea. To je naše priorita.
Co myslíte?
Půjdeme po téhle stopě
nebo budeme sledovat kapky krve?
Joe!
Tlačí nás čas. Musíme se rychle rozhodnout.
Která stopa nás podle vás zavede za Joem?
Dobře, půjdeme po kapkách krve.
Další krev na křídle.
Další kapka tady.
Další.
Joe! Kapitáne!
Hele, tam nahoře je malá jeskyně.
Kdybych byl zraněný, právě tam bych se schoval. Pojďme.
Další krev.
Tady taky.
Joe?
Joe!
Ty bláho.
Hele, nějaká žebra.
Ale na Joeova to nevypadá…
To není dobré.
Zdá se, že se z hory nedostanu.
Pojďte, vrátíme se a zkusíme to znovu.
Zkusíme na to jít jinak, abychom kapitána Joea zachránili.
Fajn, zkusíme najít vodu.
Zima a žízeň.
Musím najít nějakou vodu.
Jenže kde?
Tohle jsem věděl.
Přemýšlej.
- Padáme! - Do něčeho jsme narazili!
Pamatuju si nehodu,
pád letadla.
Co se asi stalo s pilotem?
Jo.
Vypadá to jako bažina.
Takže voda.
Začíná to tu být rozbahněnější.
Horší je, že je tu všechno zmrzlé.
Neprorazím to.
Kdyby to bylo měkčí, mohl bych z toho vymačkat nějakou vodu.
Hledání vody asi nebyl nejlepší nápad.
Vodu budu muset hledat dál.
Takhle to nepůjde.
Slunce zapadá.
A mně je mnohem větší zima.
A mám hlad.
Bez vody pár dní přežiju,
ale pokud se nezahřeju, je po mně.
Přístřeší nebo jídlo?
Jedno z toho je mnohem důležitější.
A dochází mi čas.
Začíná být pořádná zima.
Přístřeší, dobrý nápad.
Zahřát se.
Zkusím využít stromy.
Padlé stromy, to je ještě lepší.
Mám z toho dobrý pocit.
Skoro takové přírodní přístřeší.
Akorát si nejsem jistý, co s tím.
Zvláštní pocit, protože…
Přístřeší ze stromů je správně, ale…
Instinkt mi říká,
abych si přístřeší udělal tady.
Možná můžeme využít i padák. Zahřeje mě to.
Pojďme pro něj.
Padák a vyvrácený strom.
To půjde.
Natáhnu to nahoru.
Tady to přivážu.
Mám přístřešek.
Ale co ta zima?
Suché větvičky na podpal.
Vyskládám si sem kameny.
Budou mi odrážet teplo zpátky.
Víc mě to zahřeje.
Jak to vím?
Nemysli.
Prostě makej.
Dělej, co ti přijde správné.
Jak rozdělám oheň?
Nemám sirky ani zapalovač.
Suchá tráva, paráda.
Teď ji ještě nějak zapálit.
Jo, hřeje to.
Chce to tření.
Dává to smysl. Vím, jak na to.
K jednomu konci přivážu lanko padáku.
A tady přetáhnu očko.
A mám luk.
Tak to pojďme zkusit.
Potřebuju jen pár žhavíků.
To je ono!
Teplo!
Páni! Moc příjemné.
Zahřeju si nohy.
Koukejte.
Páni.
To jsem já.
A to musí být moje rodina.
Proto se musím vrátit domů.
V táboře mám teplo, ale stále potřebuju jídlo a vodu.
Začínám mít žízeň a hlad.
Co je důležitější?
Přístřeší, dobrý nápad. Zahřát se.
Zkusím využít stromy.
Padlé stromy, to je ještě lepší.
Mám z toho dobrý pocit.
Skoro jako přírodní přístřeší.
Ale co s tím?
Zvláštní pocit, protože…
Přístřeší ze stromů je správně, ale… Instinkt mi říká,
abych si přístřeší udělal tady.
Možná můžeme využít i padák.
Zahřeje mě to. Jdeme pro něj.
Padák a vyvrácený strom. To půjde.
Natáhnu to nahoru.
Tady to přivážu.
Mám přístřešek.
Ale co ta zima?
Suché větvičky na podpal.
Vyskládám si sem kameny.
Budou mi odrážet teplo zpátky.
Víc mě to zahřeje.
Jak to vím?
Nemysli, prostě makej.
Dělej, co ti přijde správné.
Jak teď rozdělám oheň?
Nemám sirky ani zapalovač.
Suchá tráva, paráda.
Teď ji ještě nějak zapálit.
Jo, hřeje to.
Chce to tření.
Dává to smysl. Vím, jak na to.
K jednomu konci přivážu lanko padáku.
A tady přetáhnu očko.
A mám luk.
Tak to pojďme zkusit.
Nepřestávat. Trpělivost.
Ještě chvilku. A je to.
- Padáme! - Do něčeho jsme narazili!
Letecké neštěstí.
Snad je pilot v pořádku.
Zahřeju si nohy.
Koukejte.
To jsem já.
A to musí být moje rodina.
Proto se musím vrátit domů.
V táboře mám teplo,
ale stále potřebuju jídlo a vodu.
Začínám mít hlad i žízeň. Co je důležitější?
Jo, něco jsem tam zahlédl. Něco se tam pohnulo.
Kde to je? Určitě jsem tam něco viděl…
Asi mám halucinace.
Divný, opravdu mám pocit,
jako by mě něco pozorovalo.
Ale možná to bude jen tou ránou do hlavy.
Možná tam nic není.
Nemůžu najít nic k jídlu.
A citelně se ochlazuje. Slunce zapadá.
Pořád mám žízeň i hlad. A potřebuju přístřeší.
Ale nejprve si odskočím.
Jídlo zní jako dobrý nápad. Jídlo je energie.
A ta mi dochází.
Nejsem si jistý, co je tu jedlého.
Zkusím tyhle výhonky.
To se nedá jíst.
Instinkt mi napovídá, abych zkusil hrabat u paty stromu,
jenže půda je úplně zmrzlá.
Nedá se do ní kopat.
K larvám se nedostanu.
Na stromech žádné výhonky.
K jídlu tu nic nenajdu.
Přijde mi, že chodím dokola.
A je mi zima.
A dochází mi energie.
Nedaří se mi najít jídlo ani vodu
a začíná mi být příšerná zima.
Slunce zapadá, teplota klesá.
Musím se zahřát.
Jenže na to nemám sílu.
Nedokážu pokračovat dál.
Asi začneme znovu a zkusíme to jinak.
Budeme postupovat dál
a pokusíme se vymyslet další kroky.
Fajn, zkusíme to znovu.
Čutoru mám, jenže je prázdná.
Není tu nic k jídlu a nemám žádný stan.
Mám jen slabou bundu a je tu příšerná zima.
Jídlo, přístřeší nebo najít vodu?
Co potřebuju ze všeho nejvíc?
Stmívá se. Mrzne.
A mně začínají docházet síly.
No tak, rychle.
Hledat jídlo zní rozumně. Jídlo je energie.
A ta mi dochází.
Nejsem si jistý, co je tu jedlého.
Zkusím tyhle výhonky.
To se nedá jíst.
Instinkt mi napovídá, abych zkusil hrabat u paty stromu,
jenže půda je úplně zmrzlá.
Nedá se do ní kopat.
K larvám se nedostanu.
Na stromech žádné výhonky.
K jídlu tu nic nenajdu.
Přijde mi, že chodím dokola.
A je mi zima.
A dochází mi energie.
Nemůžu najít nic k jídlu…
a začíná mi být příšerná zima.
Slunce zapadá, teplota klesá.
Musím se zahřát.
Nedokážu se soustředit.
Kéž bych si vzpomněl, co mám dělat.
Je mi zima a mám žízeň. Co myslíte, že bychom měli dělat?
Zkusíme to znovu s jinou strategií pro přežití.
Jídlo zní jako dobrý nápad. Jídlo je energie.
A ta mi dochází.
Nejsem si jistý, co je tu jedlého.
Zkusím tyhle výhonky.
To se nedá jíst.
Instinkt mi napovídá, abych zkusil hrabat u paty stromu,
jenže půda je úplně zmrzlá.
Nedá se do ní kopat.
K larvám se nedostanu.
Na stromech žádné výhonky.
K jídlu tu nic nenajdu.
Nemám energii, nemám sílu.
Slunce zapadá, teplota klesá.
Bez jídla se podle mě dá přežít týdny,
ale bez vody jen pár dní.
A já mám strašlivou žízeň.
Vrátíme se a půjdeme hledat vodu.
To nám dodá trochu sil zjistit,
kde vůbec jsme.
Fajn, tak do toho.
Voda vždycky teče z kopce. Pojďme dolů.
Začíná to tu být rozbahněnější.
Snad tu tedy bude voda.
Led!
A led znamená vodu.
Odnesu si ho k ohni, šoupnu do kotlíku.
A budu mít vodu.
Spoustu vody. Paráda.
Je taková zima, že si ho můžu dát do batohu.
Neroztaje mi.
Led na později.
Něco tu strašně páchne.
Jde to odsud.
Mrknu se tam.
Bože, to je smrad.
Něco tu hnije.
Hele, nějaká zdechlina.
Zvláštní, je přikrytá větvemi.
Jako by…
ji sem někdo nebo něco odtáhlo a schovalo si ji tu.
Asi medvědí kožich.
Tady se táhne dlouhá rána.
Rozhodně tu něco je.
Něco velkého.
Ale stále by tu mohlo být něco poživatelného.
A kožich bych mohl využít pro zahřátí.
Ale nesmím zapomínat, že to, co ho zabilo,
je mnohem silnější než já.
Odřežu si nějaké maso, stáhnu kožešinu
a mizím odsud.
Dobrá práce, máme něco k snědku.
Máme přístřeší. A tady se nám rozpouští led.
Obrat k lepšímu.
Letadlo padá!
Vyskočil jsem a snáším se do stromů!
Co je to za zvuk?
Hej!
Hele!
Vlk! Utíkejte!
Tomu vlkovi asi neuteču.
Zkusíme se mu ztratit v lese.
Poběžíme do kopce.
Na co čekáte? Honem! Rozhodněte se!
Zkusím zatarasit vchod.
Jo!
Tudy se neprotáhneš.
Je pryč. Pojďme.
Podívejte.
Vypadá to jako nějaké tunely.
Mayday, mayday.
Vysílačka!
Ozvěte se.
- Je tam někdo? Slyšíte mě? - Jo, haló?
Slyšíte mě?
Beare? Díkybohu, ty žiješ!
Musíš mi pomoct.
Jsem na druhé straně hory.
Nemůžu se hýbat. Letadlo by se mohlo zřítit ze srázu.
Jo, jenže je tu problém.
Nic si nepamatuju. Netuším, co se stalo.
Vlastně ani nevím, kdo jsem.
Přepínám.
Asi ses praštil do hlavy.
Jo, nejspíš amnézie. Přepínám.
No tak, jsi Bear Grylls.
Dobrodruh.
Moc dlouho tu nepřežiju.
Fajn, poslyš.
Vystoupal jsem nad stromy.
Jdu pro tebe.
Hlavně vydrž.
Ty to dokážeš, že jo?
Najdeme tě.
- Dobře, Beare. - Končím.
Teď se musíme rozhodnout.
Musíme zachránit kapitána.
Buď půjdeme přes horu.
Nebo to můžeme zkusit vzít těmi tunely
a doufat, že vedou na druhou stranu.
To by byla dobrá zkratka.
Obojí bude nebezpečné.
Tady bude zima, budeme nechránění
a bude to vyčerpávající.
Ale budeme mít funkční vysílačku.
Nevypadne nám.
Pokud to zkusím tunely,
budu bez signálu.
Ale zase budeme chránění před rozmary počasí
a možná to bude i kratší cesta.
Těžké rozhodnutí, ale čas běží. Tak co to bude?
Tunely nebo přes horu?
Zima a žízeň.
Musím najít nějakou vodu.
Jenže kde?
To jsem věděl.
Přemýšlej.
Padáme!
Narazili jsme!
Pamatuju si nehodu,
pád letadla.
Co se asi stalo s pilotem?
Jo.
Vypadá to jako bažina.
Teda voda.
Začíná to tu být rozbahněnější.
Horší je, že je tu všechno zmrzlé.
Neprorazím to.
Zima. Šílená zima.
Vodu budu muset hledat dál.
Slunce zapadá a mně je mnohem větší zima.
Všechno je to zmrzlé.
Led.
Z něj mu bude ještě větší zima.
A nedá se vypít.
Bez vody pár dní přežiju,
ale pokud se nezahřeju, je po mně.
Možná bych měl…
Měli bychom hledat přístřeší.
Zima.
Měl jsem na to jít jinak.
Nedokážu najít nic k jídlu.
Nedakážu najít ani vodu a začíná mi být příšerná zima.
Musím se zahřát.
Kéž bych si vzpomněl, co je ze všeho nejdůležitější
pro přežití na tomhle místě.
Moc velká zima na to, abych pokračoval dál.
Zkusíme to znovu s jinou strategií pro přežití.
Zkusíme na to jít jinak, budeme postupovat dál
a zjistíme, kde to jsme.
Jídlo zní jako dobrý nápad. Jídlo je energie.
A ta mi dochází.
Nejsem si jistý, co je tu jedlého.
Zkusím tyhle výhonky.
To se nedá jíst.
Instinkt mi napovídá, abych zkusil hrabat u paty stromu,
jenže půda je úplně zmrzlá.
Nedá se do ní kopat.
K larvám se nedostanu.
Na stromech žádné výhonky.
K jídlu tu nic nenajdu.
Mám strašnou žízeň.
A dochází mi energie.
Nemůžu najít nic k jídlu
a začíná mi být příšerná zima.
Slunce zapadá, teplota klesá.
Asi jsme měli nejprve hledat vodu, ne jídlo.
Zkusíme najít nějakou vodu, než padne tma. Pojďte.
A pak vymyslíme
další kroky a postup.
Koukám dolů tímhle korytem.
Dvacet metrů daleko je hrana útesu.
Zkusím se opatrně vydat na druhou stranu.
Pomáhám si cepínem.
Dělám si stupy pro nohy.
Rozkládám váhu mezi cepín
a nohy.
Hlavně nepanikař. Zachovej klid.
Soustřeď se.
Tudy rozhodně zpátky nepůjdu.
Pořádná výška.
Konec cesty. Kolem dokola samý útes.
Na ten převis se nedostanu.
Hele, další tunel.
Jsou tu nějaké schody do hlubin hory.
Možná to vede do těch předchozích tunelů.
Haló?
Je to tu pěkně strašidelné.
Ale jiná cesta není.
Vysílačka tu bude bez signálu,
ale snad mě to dovede k Joeovi.
Najdeme si nějaké místo na odpočinek.
Dám tělu pár hodin, aby se aklimatizovalo,
snad se mi síly vrátí.
Půjdeme na tu skálu.
Sednu si a počkám.
Fajn.
Odpočinek je rozhodně na místě.
Až mě přestane bolet hlava a udělá se mi líp,
budeme moct pokračovat ve výstupu.
Trochu jsem si odpočinul.
A cítím se líp.
Tak jdeme dál.
Přes vrchol na druhou stranu hory. Pojďme.
Čas běží a Joe stále potřebuje naši pomoc.
Fajn, Joe, dobře poslouchej.
Ať je to cokoliv,
musíš tomu ukázat, že máš navrch, že jsi tu šéf.
Možná bych na to mohl něčím zaútočit.
Oční kontakt, prudké pohyby.
Roztáhni ruce.
Křič, hulákej, rozkazuj tomu. Rozumíš?
Dobře, Beare, zkusím to.
Vypadni!
Mlať do něčeho, kopej do trupu letadla.
Rozumíš? Přepínám.
Vypadni! Dělej!
Padej ode mě!
- Zabírá to? - Padej!
No tak, Joe.
Joe?
Haló? Jsi tam?
Zabírá to.
Odchází to.
Výborně, Joe. Dobrá práce.
Sice to odešlo, ale buď ve střehu.
Už jsem skoro na vrcholu.
Až vylezu nahoru,
měl bych tě vidět, tak vydrž.
- Drž se, jsme na cestě, Joe. - Díky, Beare.
Bear končí.
Fajn, jdeme dál.
Za touhle skalní věží by měl být vrchol.
Mezi věžemi je úzká průrva.
Vyšplhám tam a jsem na vrcholu.
Skála je mnohem strmější.
Mnohem nebezpečnější a náročnější.
Ale je to kratší a asi i rychlejší.
Nebo to můžu vzít po římsách a doufat,
že horu obejdu.
Bezpečnější, ale delší cesta.
Za chvíli se začne stmívat
a ve tmě Joea nikdy nenajdeme.
Nemáme času nazbyt.
Bude to pořádný výstup.
Radši si vezmu helmu.
Vede mě to do průrvy
s úzkými stěnami.
Zapřu se nohama o jednu stěnu.
A zády o druhou.
V řídkém vzduchu je to dřina.
Do toho.
Zvládneme to.
Dlouhý výstup průrvou.
Odsud je to na vrchol už jen kousek.
Podívejte, jsme na vrcholu.
Konečně se můžu podívat, co je na druhé straně.
Zkusím vysílačku.
Slabá baterie.
Ale ne, vysílačka klekla.
No, aspoň jsme na vrcholu.
Teď začneme sestupovat
a zkusíme najít trosky letadla.
Zkusíme najít Joea.
Bude to trochu oříšek.
Fajn, zkusím to vzít tudy.
Bude to pořádný výstup. Radši si vezmu helmu.
Vede mě to do průrvy
s úzkými stěnami.
Zapřu se nohama o jednu stěnu.
A zády o druhou.
V řídkém vzduchu je to dřina. Třeští mi hlava.
Je mi strašně.
Jsem malátný.
Akutní horská nemoc, na to si vzpomínám.
Asi jsme si měli odpočinout a aklimatizovat se.
Zkusím jít dál.
Dokážu to.
Dlouhý výstup.
Dochází mi síly.
Stoupám stále výš
a vzduch kolem řídne.
Pokud teď udělám sebemenší chybu,
zřítím se a umřu.
Občas je třeba zapojit mozek.
Vědět, kdy jít dál
a kdy zastavit a počkat,
než naberete síly na další pokus.
Pokud to mám přežít, musím se vrátit.
Potřebuju kyslík, vydatnější vzduch, nižší výšku.
Rozhodně jsem měl dát tělu pár hodin, aby se aklimatizovalo.
Jdu zpátky k tunelu.
Zkusím to tudy.
Joe bude muset počkat o něco déle.
Fajn.
Zpátky k tunelům.
Tahle římsa mě vede k vrcholu, což je dobře.
Ale chodím sem a tam, takže to trvá dlouho.
Plýtvám časem a energií.
Jsem hodně vysoko.
A začínám být unavený.
Tady římsy končí a támhle je vrchol. Pojďme.
Podívejte, jsme na vrcholu.
Konečně se můžu podívat, co je na druhé straně.
Zkusím vysílačku.
Slabá baterie.
Ale ne, vysílačka klekla.
No, aspoň jsme na vrcholu.
Teď začneme sestupovat
a zkusíme najít trosky letadla.
Zkusíme najít Joea.
Bude to trochu oříšek.
Fajn, zkusím to vzít tudy.
Musím najít letadlo.
Někde tu musí být.
Strmý sráz.
Hele, ocas letadla.
Támhle jsou další trosky. Už se blížíme.
A tady je kabina, na okraji srázu.
Hej! Slyšíš mě?
Beare?
Tady jsem!
Jsi v pořádku, Joe?
Jsem tu uvězněný!
Letadlo se hýbe se mnou!
Jasně, něco vymyslím. Vydrž.
Lano si uvážu kolem balvanu,
slaním dolů a vymyslíme, jak ho vytáhnout.
Jdu za tebou.
Žádné prudké pohyby, Joe.
Dobře. Pospěš si.
Dostanu tě ven.
Jsme asi 15 metrů od kabiny letadla.
Ale jak ho dostanu sem nahoru?
Buď mu můžu hodit lano,
aby se uvázal, a pak ho sem vytáhnu,
nebo k němu slaním a vytáhnu ho sám.
Jenže výstup s ním pak bude mnohem těžší.
Letadlo se muže každou chvíli zřítit.
Mám k němu slanit a pomoct mu,
nebo mu jen hodím lano a budu mu pomáhat odsud?
Fajn, Joe, hodím ti lano.
- Dobře. - Zkus ho chytit.
- Vystrč ruku ven. - Dobře.
Raz, dva, tři, teď!
Paráda.
Uvaž se a zacvakni karabinu.
- Máš to? - Jo, vytáhni mě.
Fajn, rozepni si pás.
- Fajn. - A vykul se ven. Držím tě.
Raz…
- Dva… - Jo.
Tři. Do toho!
Držím tě!
Moje hlava.
- Jsi v pořádku, Joe? - Jo.
Vytáhni mě.
Jo.
- Díkybohu! - Ještě kousek.
Výborně.
- To bylo o fous. - To teda.
O fous.
Slušný výbuch, co?
Vrátil mi paměť.
Jo? Možná.
Vzpomínám si na rodinu.
A taky na to,
žes byl vždycky mizernej pilot.
Vím přesně, co uděláme.
Půjdeme tímhle údolím.
- Vidíš tam ty stromy? - Jo.
To je voda a jídlo,
a když půjdeme údolím dál, nakonec narazíme na lidi.
Jo! Tak pojďme.
Tudy.
Mimochodem, co to bylo za zvíře?
Netuším, a rozhodně po tom pátrat nebudu.
Pokud máte kuráž, nebo to chcete zkusit znovu,
v tunelech na vás čeká spousta dobrodružství a tajemství.
Kdo ví, možná tam narazíte na toho tvora.
Tak buďte opatrní.
Jdu za tebou, Joe.
Šest metrů.
Nehoupej s tím.
Ta kabina asi spadne.
Já vím. Teď tě uvážu.
Dobře.
Jsi uvázaný.
Jednou rukou se chyť lana.
- Fajn. - Levačkou rozepni pás.
Připraven? Raz, dva, tři.
Teď. Pohyb. Mám tě!
To bylo na poslední chvíli.
- Jasně, kapitán Raynor. - Jo.
Už si vzpomínám.
- Díkybohu. - Vzpomínám si na vše.
- Jo? - Na pád letadla.
- Jo. - Na rodinu.
A taky vím, jak se odsud dostaneme.
Tudy nepůjdeme, půjdeme tam.
Vidíš ty hory?
Půjdeme podél do údolí.
Nakonec tam narazíme na civilizaci.
- Dobře. - Půjdeme tudy.
Mimochodem, co to bylo za zvíře?
Netuším, a rozhodně po tom pátrat nebudu.
Pokud máte kuráž, nebo to chcete zkusit znovu,
v tunelech na vás čeká spousta dobrodružství a tajemství.
Kdo ví, možná tam narazíte na toho tvora.
Tak buďte opatrní.
Tak ji rozžneme.
Uvidíme, jak dlouho vydrží.
Pojďme dovnitř.
Nesnáším krysy.
Na tváři cítím vánek.
Jde z tohohle tunelu.
Ten vánek musí
odněkud přicházet.
Budu ho následovat, snad nás
vyvede ven.
Páni, koukejte.
Schody se táhnou, kam až dohlédnu.
Tahle chodba je slepá.
Ale z téhle chodby cítím vánek.
Buď tedy můžu jít po schodech,
nebo touhle chodbou za vánkem.
Netuším, jak dlouho mi petrolejka vydrží.
Bůh ví, kam ty schody vedou.
Která cesta nás zavede za Joem?
Fajn, jdu nahoru.
Doufejme, že to vede na druhou stranu hory.
Zatím mi přijde, že jen stoupám.
Ale na vrcholu bych zase mohl chytit signál vysílačky.
Schody jsou delší, než jsem čekal.
Doufám, že Joe vydrží o něco déle.
Pojďme.
Jsou nekonečné.
Pociťuju nadmořskou výšku.
Asi vidím světlo.
Jo.
Cesta ven.
Denní světlo.
Koukejte.
Skála.
Ale hádám, že jsem tak ve třech čtvrtinách hory.
Zkusím ten poslední kus vyšplhat.
Fajn, budeme si na lanko vázat uzlíky.
Jdeme na to.
Na zemi se něco hemží.
Něco jsem nakop.
Myši nebo krysy.
Buď můžu jít tudy.
Nebo tudy.
Odsud přichází slabý vánek.
Takže asi půjdu tudy.
Takže na první křižovatce jdeme doprava.
Jeden uzlík.
Fajn.
Cítím průvan.
Musí se odněkud táhnout, z nějakého otvoru,
a přesně to hledám,
průchod na druhou stranu hory.
Další slepá.
Křižovatka.
Doleva nebo doprava? Odkud fouká?
Odsud cítím slabý vánek.
Jdeme doleva, takže smyčka.
Pojďme.
Tady to vezmeme doprava.
Snad se na nás usměje štěstí.
Fajn, jdeme tudy.
Ne, to nevypadá dobře.
Oči na stopkách, musíme být velmi opatrní.
Ale ne, zhasíná mi lampa. No tak.
Zhasla.
S petrolejkou už dál nedojdeme.
Fajn, šváb.
Tady.
Šváb chutná, jako by v tomhle tunelu žil
už opravdu dlouho.
Trocha energie na další postup. Jdeme.
V téhle černočerné tmě postupujeme pomalu.
Asi je čas vytáhnout petrolejku,
rozsvítit ji a přidat do kroku.
Slyšíte?
Krysy.
Fajn.
Mnohem lepší.
Máme světlo.
Budeme moct postupovat rychleji
a vymotat se z tunelů.
Moje břicho.
To ta mnohonožka.
Divná pachuť v žaludku. Cítím, jak se mi vrací žluč.
Počkat, počkat.
Už je to lepší.
Pojďme dál.
Staré dveře.
To je něco.
Staré vědro, nebo tak něco.
Nebo asi přilba.
Poslouchejte.
Silnější ozvěna.
Jsem spíš v nějaké síni než v tunelu.
Fajn.
Co to je?
Moje hlava.
Spustil jsem nastraženou past.
Ale vzpomínám si.
Mám zaklíněnou nohu.
Ke kapitánu Joeovi se jen tak nedostanu.
Zdá se, že tu zůstanu na chvíli uvězněný.
Denní světlo.
Pohled pro bohy.
Byl jsem tam dlouho uvězněný.
Jsem strašně slabý.
Dlouho jsem se nehýbal,
takže mi noha moc neslouží.
Letadlo!
Sedí na okraji srázu.
Kapitáne.
Joe.
Ne, jdeme pozdě.
Joe!
Kde je Joe? Je v pořádku?
Kapitáne Raynore!
Pořád si říkám, co by bylo,
kdybych nespustil tu past.
Ale můžeme se vrátit nebo začít pěkně od začátku.
Rozhodnout se jinak.
Nevzdáme to, dokud nezachráníme kapitána Joea.
Fajn, půjdeme tudy.
Další stopa.
O tenhle kamen něco zakopnulo.
Uválená tráva.
Něco tam rozhodně je.
Pokud je to to,
co rozmlátilo tu kabinu,
musím být opatrný.
- Beare? - Jo.
Omlouvám se.
Myslel jsem, že jsi to zvíře.
Bože můj, zvíře?
Jo, zahnal jsem ho, ale někde tu je.
Musíme jít.
Joe.
Kapitáne Raynore. Vzpomínám si na tebe.
Jasně.
Nejsilnější chlap, co znám. A ten nejhorší pilot vůbec.
Rád tě vidím.
Ty žiješ!
Paráda, vrátila se mi paměť. Vzpomínám si na rodinu.
Hory jsou špatné.
Musíme do údolí.
- Vidíš to? - Jo.
Jsou tam stromy.
Les je plný zdrojů. Přístřeší, voda, jídlo.
Půjdeme tím údolím,
dokud nenarazíme na civilizaci.
- Tak jdeme? - Připravený?
- Vždycky. - Dobrý?
Opatrně, je to tu strmé.
Dobrá práce.
Výborně, vaše schopnost přežití byla na jedničku.
Než se nadějeme, budeme zachráněni.
A co to bylo za zvíře?
Vrátíme se zase na začátek?
Nebo zkusíme udělat jiná rozhodnutí,
abychom to rozlouskli?
Překlad titulků: Martin Drtina