Downloaded from YTS.MX
DER BLEV BRUGT ERFARNE FOLK TIL AT LAVE DENNE FILM
Official YIFY movies site: YTS.MX
GØR IKKE DE SAMME TING DERHJEMME
EN NETFLIX INTERAKTIV FILM
Mayday, mayday.
Svar mig.
Er der nogen derude?
Kan du høre mig, Bear?
Kan du høre mig, Bear Grylls?
Bear!
Svar mig!
Er der nogen?
Jeg skal bruge en kniv.
Åh, mit hoved.
"Bear." "Bear Grylls."
Jeg kan ikke genkende mig selv.
Der er noget galt. Jeg får brug for din hjælp nu.
Jeg overlever ikke ret længe her,
hvis jeg ikke finder vand, mad og læ.
Men hvor skal jeg lede først?
Jeg får brug for hjælp til det her.
Jeg er sulten, tørstig, og det bliver hele tiden koldere og koldere.
Hvad har jeg mest brug for?
Her er ingen mad.
Hvordan skal jeg finde mad her?
Jorden er frosset til is.
Man kan ikke grave i den.
Måske kan jeg spise de små skud her.
Der er ikke noget i dem.
Åh, se.
Se lige her.
Det er klomærker.
Se dér.
Så du det?
Jeg kan ikke se, hvad det er.
Hvis det er et vildt dyr, er vi i fare,
men er det en jæger, kan vi måske få hjælp.
Jeg vil ikke gøre nogen pludselige bevægelser.
Hvad synes du, vi skal gøre?
Vi kan se nærmere på det eller gå vores vej.
Okay, vi går langsomt væk herfra.
Se. Der var det igen.
Derovre. Se.
Ja, det er helt klart et eller andet vildt dyr.
Vi skal virkelig være forsigtige her.
Vi er ikke de eneste, der leder efter mad.
Jeg kan ikke finde noget spiseligt.
Det bliver også koldere nu. Solen er på vej ned.
Stadig tørstig og sulten. Jeg må finde læ.
Jeg skal lige tisse først.
Lad mig lige få lidt fred.
Mit tis er helt enormt gult.
Det er ikke et godt tegn.
Man er nødt til at drikke noget. Vandet kommer først.
Det var en fejltagelse kun at lede efter mad.
Men det er også virkelig koldt her.
Vi har ikke meget tid tilbage og ikke mange valgmuligheder.
Hvad har jeg mest brug for nu? Noget at drikke?
Eller at komme i læ og forsøge at få varmen?
Vi må træffe et klogt valg her.
Hvad er vigtigst? At finde vand eller læ?
Læ. Det er en god idé. Få varmen.
Vi kan måske bruge træerne.
Eller endnu bedre: væltede træer som det her.
Det føles rigtigt.
Det er nærmest naturligt læ.
Jeg ved ikke helt, hvad jeg skal gøre.
Det er en mærkelig følelse, for…
Jeg ved, at træer giver god læ, men jeg…
Det er næsten instinktivt. Jeg ved, jeg kan få læ her.
Vi kan måske også bruge den faldskærm.
Den kan holde mig varm. Ja, den henter vi.
En faldskærm og et væltet træ. Jeg tror, det bliver godt.
Jeg kan lægge den over her.
Sætte den fast her.
Så er der læ.
Men jeg vil stadig fryse.
Visne grene. Dem kan jeg tænde ild med.
Jeg bygger en stenvæg her.
Den vil sende varmen tilbage.
Så bliver her endnu varmere.
Hvor ved jeg det fra?
Du skal ikke tænke. Bare gør det, der føles rigtigt.
Hvordan får jeg tændt ild? Ingen tændstikker, ingen lighter.
Jeg har tørt græs. Det er godt.
Jeg skal bare have tændt op.
Ja, det føles varmt.
Vi skal skabe friktion.
Det giver god mening. Det kan jeg godt.
Jeg binder faldskærmsline rundt om den ene ende.
Og sætter den fast i den anden ende.
Så er det en slags bue.
Lad os se, om det virker.
Bare bliv ved og vær tålmodig.
Nogle gange til. Sådan.
-Vi styrter ned! -Vi må have ramt noget.
Mit fly styrtede ned.
Gad vide om piloten er okay.
Jeg vil varme mine fødder.
Se dér.
Åh.
Det er mig.
Og det må være min familie.
Det er derfor, jeg må se at komme hjem.
Lejren vil holde mig varm, men jeg skal have mad og vand.
Jeg er tørstig, og jeg er også sulten.
Hvad er vigtigst?
Vand.
Men hvor er der vand herude?
Al vandet må løbe ned fra bjergene.
Vi skal se efter smalle, lave punkter.
Det bliver mere sumpagtigt her.
Det kunne tyde på vand.
Åh! Is!
Og is er lig med vand.
Tilbage til ilden og op i gryden med den.
Og så har jeg vand.
Det bliver til en masse vand. Godt.
Den er så kold, at jeg kan have den i rygsækken.
Den vil ikke smelte.
Så er der is til senere.
Der lugter virkelig grimt her. Det kommer derovrefra.
Jeg må se, hvad det er.
Sikke en lugt.
Noget ligger og rådner.
Se. Det er et kadaver.
Det er nu mærkeligt. Det er dækket til med grene.
Det virker, som om nogen eller noget har trukket det herhen
og så forsøgt at beskytte det.
Jeg tror, det er bjørnepels.
Der er et langt sår hele vejen ned.
Mon det er det…
Måske det væsen, vi så før.
Der er helt klart noget derude.
Noget stort, men der er måske stadig noget at spise tilbage her.
Og jeg kan bruge pelsen til at holde varmen.
Men jeg skal også tænke på, at det, der dræbte den her,
helt bestemt er stærkere end mig.
Nu vil jeg tage noget kød og flå pelsen af og så se at komme væk.
Godt arbejde. Vi har mad.
Vi har læ.
Og vi har snart vand her.
Det forandrer alt.
Flyet styrter ned.
Det her går galt. Jeg ramler ind i træerne.
Hvad er det for en lyd?
Hallo.
Se!
Ulv! Løb!
Jeg tror ikke, jeg kan løbe fra ulven.
Vi må ryste den af os i skoven.
Vi må højere op.
Hvad venter du på?
Tag en beslutning i en fart.
Ulven kender skoven godt.
Jeg må ryste ham af. Lad os løbe hen mod bjerget.
Måske kan vi spærre indgangen.
Ja!
Du kan ikke komme igennem.
Den er væk. Kom.
Se her.
Det ligner tunneller, der fører ind i bjerget.
-Mayday, mayday. Kom ind. -Det er radioen.
Er der nogen? Kan du høre mig?
Ja, hallo. Kan du høre mig?
Bear?
Åh, hvor godt. Du er i live.
Jeg har brug for din hjælp.
Jeg er på den anden side af bjerget.
Jeg kan ikke bevæge mig.
Flyet er tæt på at ryge ud over kanten.
Ja, men vi har et problem. Jeg har mistet hukommelsen.
Jeg kan ikke huske, hvad der skete.
Jeg ved ikke engang, hvem jeg er. Skifter.
Du har nok slået hovedet.
Ja, det er hukommelsestab. Skifter.
Kom nu, mand. Du er Bear Grylls. En eventyrer.
Jeg overlever ikke ret længe her.
Okay, hør her. Jeg er oven over trægrænsen nu.
Jeg kommer og hjælper dig.
Bare hold ud. Du kan godt klare det.
-Vi skal nok finde dig. -Okay, Bear.
Slutter.
Vi skal tage nogle beslutninger nu.
Hvis vi vil forsøge at finde kaptajnen,
kan vi enten gå hen over bjerget,
eller vi kan se, om vi kan bruge nogle af de tunneller.
Måske går de hele vejen igennem bjerget,
og så vil det være en god genvej.
Begge dele vil være farligt.
Hvis vi går den vej, vil vi fryse og være udsatte,
og det vil tappe vores energi.
Men vi vil kunne kommunikere over radioen.
Den vil virke deroppe.
Inde i tunnellerne vil den være død. Der er intet signal.
Men vi vil være bedre beskyttet mod dårligt vejr,
og det kan være en mere direkte vej.
En svær beslutning, men tiden går. Hvad synes du?
Tunnellerne eller op og over bjerget?
Jeg må tage det stille og roligt,
hvis jeg skal klare turen op ad bjerget.
Uha. Jeg må være forsigtig.
Jeg gør fremskridt nu.
Det bjerg er virkelig højt, og det bliver stejlere.
Det dér ser ikke godt ud.
Der er is og dyb sne hele vejen ned til den store klippe.
Hvis jeg glider på isen, ryger jeg ud over kanten på klippen.
Og min hukommelse duer ikke.
Jeg ser på det uden at vide, om det kan lade sig gøre.
Vi kan også blive på klippen…
…og forsøge at klatre den vej.
Joe sagde, at jeg var en eventyrer.
Måske skal jeg bare tro på det.
Det føles godt at holde hånden på en klippe igen.
Det kan jeg huske.
Men der er altså langt derop.
Jeg ved ikke, om jeg kan komme derop.
Hvad tror du?
Skal jeg gå over sneen…
…eller klatre den vej?
Sneen kunne let give efter under min vægt.
Men stenene kan også løsne sig.
Det ville blive et langt fald.
Der er virkelig stejlt. Jeg kan bruge rebet.
Jeg binder en knude i enden og kaster det.
Få det ind i en revne.
Det er i hvert fald en knude. Bare den nu holder.
Ikke ret meget andet.
En gang til. Hvis jeg får den ind i revnen, så kører det.
Den sidder fast i den lille sprække nu.
Okay. På med hjelmen.
Og så vil jeg forsøge at klatre derop.
Der er mange løse klippestykker.
Når jeg forsøger at gribe fat eller stå på noget, løsner det sig.
Sidste stykke.
Okay, jeg er oppe.
Måske er jeg alligevel ikke så dårlig til at klatre.
Jeg trækker rebet op og fortsætter.
Jeg har virkelig hovedpine nu.
Nu kan jeg huske det.
Jo højere man kommer op, des mindre ilt er der.
Det er derfor, jeg har hovedpine og er svimmel og træt.
Jeg kan godt huske det.
Jeg tror, at når man klatrer højt op, så ændrer kroppens kemi sig.
Men jeg er sikker på, at hvis man tager en pause,
så vænner kroppen sig til den tynde luft.
Og så undgår man højdesyge.
Af og til skal man lytte til sin krop.
Men når der er en nødsituation, må man af og til bare fortsætte.
Hvis jeg fortsætter op til toppen og ned på den anden side,
når jeg hurtigere hen til Joe.
Men kan jeg klare turen i min tilstand?
Hvis jeg venter her, kan jeg akklimatisere mig,
men Joe venter også, og hans liv er i fare.
Vi har ikke ret meget tid.
Og der er ikke langt til toppen nu.
Skal jeg fortsætte?
Eller skal jeg vente på, at min krop akklimatiserer sig?
Vi har ikke meget tid og energi.
Vi må træffe et valg.
Hvad vælger du?
Jeg er udmattet, men vi gør det.
Op til toppen, ned på den anden side og hen til Joe.
Okay.
Tænk på din familie.
Tænk på piloten.
Jeg kan mærke højden her.
Jeg fryser og er meget træt.
Kom så videre.
Bear, kan du … mig?
Ja, du falder ud. Lad mig gå lidt højere op.
Bear? Kan du høre mig?
Ja, Joe.
Du er langt væk.
Men jeg kan godt lige høre dig. Fortsæt bare.
Der er et stort dyr, og det nærmer sig.
Hvad er det for et dyr? Skifter.
Jeg har … enormt stort.
Hvad skal jeg gøre, Bear? Det ved du altid.
Lad mig lige tænke.
Forhold dig roligt, Joe. Det skal nok gå.
Tænk, Bear.
Det kommer tættere på, og jeg er fanget i flyet.
Jeg kan ikke huske noget.
Skal man gøre sig stor og farlig og skræmme dyret væk?
Eller skal man være musestille,
så dyret ikke ser én som en trussel og bare går sin vej?
Hvad skal jeg sige til Joe? Svar mig.
Skynd dig, Bear. Jeg er virkelig bange.
Tænk. Hvad gør man, når et vildt dyr vil angribe?
Gid jeg kunne huske det.
Skynd dig, Bear. Det kommer nærmere.
Hvad skal jeg gøre?
Okay, Joe, hør her.
Forhold dig roligt, ingen truende bevægelser.
Bare håb på, at dyret ikke ser dig som en trussel.
Okay, jeg er helt stille.
Jeg håber, det forsvinder, men skynd dig lidt, ikke?
Tal til det i et beroligende tonefald.
Ingen øjenkontakt.
Det nærmer sig. Hvad skal jeg gøre, Bear?
Det hjælper ikke.
-Joe? -Åh! Bear!
Sig noget, Joe.
Joe.
Joe?
Kan du høre mig, Joe? Skifter.
Ikke en lyd. Nu skal vi have fart på.
Lad os håbe, at Joe er okay.
Toppen ser ud til at være på den anden side af den tinde.
Men der ser ud til at være et mellemrum mellem den tinde og den.
Lidt skorstensklatring er det, der skal til.
Men mit hoved gør så ondt. Det gør ondt at åbne øjnene.
Jeg ved ikke, om jeg har kræfter til at klatre mere.
Der er meget stejlere her.
Det er meget farligere.
Men det er en kortere og hurtigere vej.
Eller vi kan følge den snoede sti op ad bjerget
og håbe på, at den fører til toppen. Det vil være en sikrere, men længere vej.
Skorstensklatring er nok hurtigst.
Ja, og hvem ved, om den sti
går om til den anden side af bjerget.
Stien fører mig op til toppen, og det er godt.
Det tager bare lang tid. Man går frem og tilbage.
Jeg bruger tid og energi.
Det hamrer i mit hoved nu.
Jeg skulle have givet min krop tid til at akklimatisere sig.
Jeg er helt kvæstet nu.
Jeg er virkelig svimmel. Det er den tynde luft.
Og jeg får det dårligere, jo højere jeg kommer op.
Svimmel.
Og alle tegn på højdesyge.
Min krop trænger til en frisk start.
Den letteste måde at gøre det på er at vende om
og gå igennem tunnellerne.
Ellers ender det skidt for mig.
Jeg håber, Joe kan klare sig lidt endnu.
Jeg må ned igen.
Fortsætter jeg opad, dør jeg.
Det er svært at få vejret.
Hovedet gør ondt, og jeg hoster og…
Det er naturen, der siger:
Hvis du fortsætter, så dør du.
Jeg føler mig stadig svag.
Og svimmel.
Jeg har stadig ondt i hovedet, men jeg føler mig lidt stærkere.
Bare de 450 meter ned giver mere energi og mere ilt.
Jeg føler mig stærkere nu.
Luften er tykkere her.
Jeg tror, vi vælger tunnellerne. Ja. Kom.
Lad os tjekke de tunneller.
Det er vildt, ikke?
Se. En gammel hjelm.
Gamle patronhylstre.
Måske er tunnellen en gammel bunker fra krigen.
Se. Her er endda en gammel lanterne.
Der er stadig lampeolie i.
Glasset er smadret, men jeg prøver den lige.
Se! Kom så.
Se. En lille flamme.
Jeg ved ikke, hvor længe den vil brænde.
Lad os slukke den. Vi ved jo, at den virker.
Nu har vi da lys.
Enten bruger vi lyset i begyndelsen
og ser, hvad vi har med at gøre.
Eller også gemmer vi det til en nødsituation.
Vi kan forsøge os frem i mørket,
og hvis vi så får brug for det, har vi den her i baghånden.
Så har vi noget i reserve,
og vi kan få lys.
Så hvad gør vi? Skal vi bruge lyset fra begyndelsen?
Eller skal vi gemme lyset
og begynde med mørke?
Hvad gør vi?
Lys fra begyndelsen eller skal vi gemme det?
Okay. Vi gemmer lyset.
Hold da op. Der bliver mørkt herinde.
Hold da op.
Vilde tunneller. De er buldrende mørke.
Vi ved ikke, hvilken vej vi skal gå.
Farer man vild her, finder man aldrig ud.
Vi skal finde ud af, hvordan vi kan finde vej.
Hver gang vi drejer om et hjørne, skal vi kunne huske det.
Vi kan nok bruge nogle af de ting her.
Gamle kakler.
Når man står på dem i mørket, hører man det tydeligt.
Vi kan lave en pil, så når vi kommer til et kryds,
laver vi en pil, der viser, hvilken vej vi går.
Det gode er, at når man træder på den i mørket,
så hører man det.
Det er næsten som blindskrift.
Det var den ene ting. Enten samler vi en masse kakler
og lægger dem i rygsækken.
Men det er begrænset, hvor mange jeg kan bære.
Eller vi kan også bruge faldskærmsline
og lave en løkke på den, når vi drejer til venstre.
En almindelig knude betyder drej til højre.
Men jeg ved ikke, om jeg har nok faldskærmsline
til hele tunnellen.
Så vi kan enten bruge linen med knuder på,
eller vi kan bruge kaklerne.
Det er svært.
Men det er det også at finde vej i mørket.
Vi må træffe et valg. Hvad skal vi gøre?
De her er gode.
Lige nu går jeg bare af sted i tunnellen.
Man kan høre et ekko. Hallo?
Endnu en blindgyde.
Vi kan gå til venstre eller til højre nu.
Måske skal vi se, hvilket ekko der varer længst.
Det vil være den længste tunnel.
Hallo?
Det var kortere, så vi går til venstre her.
Vent, vejen forgrener sig her.
Hallo?
Ja, vi går den her vej.
Jeg skal lave et mærke. Hvilken vej skal vi?
Vent. Stille.
Hvad er det?
Vi går videre. Sæt lidt mere fart på.
Vi må ud herfra.
Vi vil ikke blive fanget herinde sammen med det dér.
Jeg skal passe på med, hvor jeg sætter fødderne.
Der kan jo være et stort hul.
De tunneller snor sig virkelig.
Åh gud. Der er buldrende mørkt her.
Jeg er helt desorienteret.
Hørte du det?
Jeg trådte på noget, der sagde…
Jeg kan høre dyr, der flintrer af sted.
Og så er jeg sulten.
Gad vide om det er noget, jeg kan spise.
Den løb op ad min arm.
Det kan godt være en god ting ikke at kunne se noget.
Jeg kan mærke den.
Det føles som en kakerlak. Alle de små ben
og en hård skal ovenpå.
Hvis jeg spiste den, fik jeg energi.
Den i min anden hånd føles som et tusindben.
Men den har et stort skjold.
Den er kæmpestor.
Den kunne jeg nok også godt spise.
Jeg har brug for energi.
Men noget siger mig, at jeg kommer til at kaste op.
Måske af kakerlakken eller tusindbenet.
Jeg er altså sulten.
Hvilken en ville du spise?
Gid jeg kunne huske det.
Hvad er det bedste, tror du?
Okay. Tusindbenet.
Det er ikke rigtig et mellemmåltid. Det er mere aftensmad.
Den knaser godt.
Og den er fuld af væsker, der smager underligt.
Dem må tunnellerne godt beholde.
Det går langsomt her i mørket.
Det er vist på tide at tænde lanternen,
så vi kan komme videre.
Hørte du det? Rotter.
Okay.
Det var bedre.
Nu har vi lys.
Nu kan vi få mere fart på.
Vent lige lidt.
Jeg blev virkelig dårlig af det tusindben.
Jeg har en grim smag fra maven.
Det har varet i 20 minutter nu.
Vent lidt.
Det hjalp.
Min krop ville ikke have den i sig.
Lad os fortsætte.
Hold da op. Se her.
En gammel, rusten metaldør.
Lad os se, om den kan åbnes.
Hold da op. Det er et vildt sted.
Åh. Vent lidt.
Der går et kabel henover her.
Det er nok en fælde.
Det var godt, jeg gemte lampeolien.
Hvis den stadig virker…
Det vil vi slet ikke tænke på.
Jeg går forsigtigt hen over den.
Der er vist lys længere fremme. Ja, her.
Nu kommer vi ud.
Nu slukker jeg den.
Det føles godt at se dagslyset.
Hold da op. Det går stejlt ned.
Og piloten, kaptajn Raynor, er dernede et sted.
Jeg binder linen fast til tremmerne,
og så kan jeg rappelle ned.
Nu sidder den fast. Så går det løs.
Det føles velkendt.
Jeg skal bare tage mig god tid og finde fodfæste.
Mand.
Uha.
Okay. Det gik godt.
Nu skal vi finde flyet. Det må være her et sted.
Der er stejlt her.
Men se. Det er flyets haleror.
Der ligger flere dele dernede.
Dér er flyet.
Dér. Joe!
Det ligger faretruende langt ude på kanten.
Jeg må ikke skubbe til noget.
Joe!
Kaptajn Raynor!
Se her. Noget har flænset sædet.
Det ligner klomærker.
Der har været en kamp her, og der er også blod.
Hele vejen ned ad siden.
Hvor fører det hen?
Der er også noget her.
Blodet her… Det er tørret ud nu.
Blodet lader til at føre den vej.
Men vi har et problem.
Der er et andet spor, der går den modsatte vej.
Man kan se skrabemærker.
Også i mudderet. Noget har bevæget sig den vej.
Det er svært at se, om det er fodspor.
Det er en slags spor.
Joe!
Vi må forsøge at finde kaptajn Joe. Det er vigtigt.
Så hvad mener du?
Skal vi følge sporet, der fører den vej,
eller bloddråberne, der fører den vej?
Joe!
Vi har ikke megen tid. Vi må tage en beslutning hurtigt.
Hvilket spor, tror du, fører til Joe?
Okay. Vi følger bloddråberne.
Der er også en på vingen.
Og en dråbe til dernede.
Mere her.
Joe! Kaptajn!
Se. Der er en lille hule deroppe.
Hvis jeg var såret, ville jeg søge læ deroppe. Kom.
Mere blod.
Og her.
Joe?
Joe.
Åh, mand.
Se lige dér. Et ribben fra et eller andet.
Det ligner ikke Joe.
Det er ikke godt.
Jeg kommer vist ikke ned fra bjerget.
Kom. Lad os gå tilbage og prøve igen.
Lad os vælge nogle andre muligheder, til vi får reddet kaptajn Joe.
Okay, lad os finde noget vand.
Kold og tørstig.
Jeg skal altså finde vand nu.
Men hvor finder man vand her?
Sådan noget vidste jeg engang.
Tænk.
-Vi styrter ned! -Vi må have ramt noget.
Ja, jeg kan helt klart huske at styrte ned.
Jeg var i et fly, der styrtede ned.
Hvad mon der blev af piloten?
Ja.
Det ligner sump.
Så må der være vand.
Det bliver mere sumpet her.
Men det hele er frosset til is.
Jeg kan ikke komme igennem det.
Hvis det var blødere, kunne jeg måske klemme væske ud af det.
Måske var vand ikke nogen god idé.
Jeg må lede videre efter vand.
Det her duer ikke.
Solen er ved at gå ned.
Og jeg fryser mere nu.
Og jeg er også sulten.
Jeg kan overleve nogle dage uden vand,
men jeg overlever ikke, hvis jeg ikke får varmen.
Læ eller mad?
Det ene er vigtigere end det andet.
Og jeg har ikke megen tid.
Det begynder at blive rigtig koldt nu.
Læ er en god idé.
Varme.
Lad os bruge træerne.
Eller endnu bedre. Væltede træer som det her.
Det føles rigtigt.
Det er næsten naturligt læ.
Jeg ved ikke helt, hvad jeg skal gøre.
Det føles mærkeligt, for…
Jeg ved, at træer kan give læ, men jeg…
Det er næsten instinktivt.
Jeg ved, jeg skal bruge det til læ.
Og måske også faldskærmen. Den kan holde mig varm.
Ja, jeg henter den.
Faldskærm og et væltet træ.
Jeg tror, det bliver godt.
Jeg lægger den herop.
Sætter den fast her.
Så er der læ.
Men jeg vil stadig fryse.
Tørre grene. Dem kan jeg lave ild med.
Jeg laver en stenvæg her.
Den vil sende varmen tilbage.
Så bliver her endnu varmere.
Hvor ved jeg det fra?
Tænk ikke.
Bare gør det.
Gør, hvad der føles rigtigt.
Hvordan får jeg nu tændt ild?
Jeg har ingen tændstikker. Ingen lighter.
Jeg har tørt græs. Det er godt.
Nu skal jeg bare tænde op.
Det føles varmt.
Vi skal lave friktion.
Det giver god mening.
Jeg binder faldskærmsline rundt om enden.
Og så rundt om den ende.
Det er en slags bue.
Lad os se, om det virker.
Det er det, der skal til for at få gang i nogle gløder.
Sådan.
Åh, varme.
Det føles godt.
Jeg vil varme fødderne.
Se her.
Åh.
Det er mig.
Og det må være min familie.
Det er derfor, jeg skal hjem.
Nu kan jeg holde varmen, men jeg må have mad og vand.
Jeg er tørstig og også sulten.
Hvad er vigtigst?
Læ. Det er en god idé. Jeg må have varmen.
Jeg vil bruge træerne.
Endnu bedre. Væltede træer.
Det føles rigtigt.
Det er næsten naturligt læ.
Jeg ved ikke helt, hvad jeg skal gøre.
Det er en sær følelse, for…
Jeg ved, at træer giver god læ. Det er næsten som et instinkt.
Jeg ved, jeg kan bruge det til læ.
Og måske også faldskærmen.
Den kan holde mig varm. Lad os hente den.
Faldskærm og et væltet træ. Det skal nok fungere.
Jeg sætter den højt op.
Sætter den fast her.
Så er der læ.
Men jeg vil stadig fryse.
Tørre grene. Jeg kan lave ild med dem.
Jeg laver en stenvæg her.
Den vil sende varmen tilbage.
Så bliver her endnu varmere.
Hvor ved jeg det fra?
Ikke tænke. Bare gør det.
Gør, hvad føles rigtigt.
Hvordan får jeg tændt ild?
Jeg har ingen tændstikker. Ingen lighter.
Jeg har tørt græs. Det er godt.
Jeg skal bare have antændt det.
Det føles varmt.
Vi skal skabe friktion.
Det giver god mening. Det kan jeg godt.
Jeg binder faldskærmsline rundt om den ene ende.
Og så rundt om den anden ende.
Så er det en slags bue.
Lad os se, om det virker.
Rolig. Bliv ved. Vær tålmodig.
Et par gange til. Sådan.
-Vi styrter. -Vi må have ramt noget.
Jeg var i et flystyrt.
Mon piloten har klaret den?
Jeg vil varme fødderne op.
Åh, se.
Det er mig.
Og det må være min familie.
Det er derfor, jeg skal hjem.
Nu kan jeg holde varmen,
men jeg skal stadig finde mad og vand.
Jeg er tørstig og også sulten. Hvad er vigtigst?
Jeg så helt bestemt noget dér. Det bevægede sig.
Hvor blev det af? Jeg så bestemt noget lige…
Jeg må have set syner.
Jeg har altså virkelig en følelse af,
at der er noget, der holder øje med mig.
Måske er det bare på grund af det slag i hovedet.
Måske er der ikke noget.
Jeg kan ikke finde noget spiseligt.
Og det bliver koldere nu. Solen er på vej ned.
Stadig tørstig og sulten. Jeg må i læ.
Men først skal jeg tisse.
Mad er nok en god idé. Mad giver energi.
Og jeg har ikke meget tilbage.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg kan spise her.
Måske nogle af de små skud her.
Det er bare ikke mad.
Mit instinkt siger, at jeg skal grave ved træets rod,
men jorden er bundfrossen.
Jeg kan ikke grave i den.
Jeg kan ikke få larver eller orme.
Der er ingen skud. Det er hårdt.
Jeg kan ikke finde mad.
Jeg går rundt i ring.
Og jeg fryser.
Og jeg har snart ikke mere energi.
Og jeg kan ikke finde mad eller vand,
og jeg fryser virkelig nu.
Solen er på vej ned, og temperaturen falder.
Jeg må have varmen.
Jeg har bare ingen kræfter nu.
Jeg er for desorienteret til at fortsætte.
Måske skal vi begynde forfra og gøre noget andet først.
Og så kan vi gå videre
og finde ud af vores næste træk.
Okay, vi prøver herfra igen.
Jeg har en vandflaske, men den er tom.
Der er ikke noget mad og ikke noget telt.
Jeg har en tynd jakke på, og det er enormt koldt her.
Mad, læ eller vand?
Hvad får jeg mest brug for?
Det bliver mørkt. Det er koldt.
Og jeg begynder at svækkes.
Kom nu. Fart på.
Mad er nok en god idé. Mad giver energi.
Og jeg er ved at løbe tør for det.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg kan spise her.
Måske de små skud her.
Det er bare ikke mad.
Mit instinkt siger, at jeg skal grave ved træets rod,
men jorden er bundfrossen.
Jeg kan ikke grave i den.
Jeg kan ikke få larver eller orme.
Der er ingen skud.
Jeg kan ikke finde mad.
Jeg går bare rundt i cirkler.
Og jeg fryser.
Og jeg løber tør for energi.
Og jeg kan ikke finde mad,
og jeg fryser virkelig nu.
Solen er på vej ned, og temperaturen falder.
Jeg må have varmen.
Jeg er bare så desorienteret.
Gid jeg kunne huske, hvad jeg skal gøre.
Jeg fryser sådan, og jeg er tørstig. Hvad synes du, vi skal gøre?
Lad os begynde forfra med en ny overlevelsesstrategi.
Mad er nok en god idé. Mad giver energi.
Og jeg er ved at løbe tør.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg kan spise.
Måske nogle af de skud.
Det er bare ikke mad.
Mit instinkt siger, at jeg skal grave ved træets rod,
men jorden er bundfrossen.
Jeg kan ikke grave her.
Jeg kan ikke få larver eller orme.
Der er ingen skud.
Jeg kan ikke finde mad.
Jeg har slet ingen energi. Ingen kræfter.
Solen er ved at gå ned, og temperaturen falder.
Man kan vist overleve i ugevis uden mad,
men kun få dage uden vand.
Og nu er jeg meget tørstig.
Lad os gå tilbage og lede efter vand.
Så kan vi bevæge os videre
og finde ud af, hvor vi er.
Okay. Kom, så går vi.
Vand flyder altid nedad. Lad os gå ned.
Der er mere sumpet her.
Så burde der være vand.
Åh! Is!
Og is betyder vand.
Hen til bålet og op i gryden med den.
Så får jeg vand.
Der bliver masser af det.
Den er så kold, at den kan ligge i rygsækken.
Den vil ikke smelte.
Så er der is til senere.
Men der lugter altså grimt her.
Det kommer derovrefra.
Lad os se, hvad det er.
Sikke en stank.
Det lugter råddent.
Se. Det er et kadaver.
Mærkeligt. Det er dækket af grene.
Det er…
…som om nogen har trukket det herhen og forsøgt at beskytte det.
Det er vist bjørnepels.
Der er en lang flænge i dyret.
Så der er helt sikkert noget derude.
Noget stort.
Men måske er der stadig mad på dyret.
Og jeg kan bruge pelsen til at holde varmen.
Men jeg skal huske på, at det, der dræbte dyret her,
er meget stærkere end mig.
Jeg vil have noget kød og så flå pelsen af,
og så er det bare væk.
Godt gået. Nu har vi mad.
Vi har læ, og vi har snart vand.
Det forandrer alt.
Flyet styrter ned!
Jeg kom ud med nød og næppe. Jeg er på vej mod træerne.
Hvad er det for en lyd?
Hallo!
Se!
Ulv! Løb!
Jeg kan nok ikke løbe fra ulven.
Så vi må ryste den af i skoven.
Vi må højere op.
Hvad venter du på? Tag en beslutning.
Måske kan vi spærre vejen.
Ja!
Du kommer ikke igennem her.
Den er væk. Kom.
Se her.
Det ligner tunneller, der går ind i bjergene.
Mayday, mayday.
Det er radioen.
Kom ind.
-Er der nogen? Kan du høre mig? -Ja, hallo.
Kan du høre mig?
Bear? Gudskelov, at du lever.
Jeg har brug for hjælp.
Jeg er omme på den anden side af bjerget.
Jeg kan ikke røre mig, og flyet risikerer at falde ned.
Ja, men der er et problem.
Jeg kan ikke huske noget om, hvad der skete.
Jeg ved ikke engang, hvem jeg er.
Skifter.
Du må have slået hovedet.
Ja. Jeg har vel fået hukommelsestab. Skifter.
Kom nu, mand. Du er Bear Grylls.
Du er en eventyrer.
Jeg overlever ikke ret meget længere.
Okay, hør her.
Jeg er over trægrænsen nu.
Jeg kommer nu.
Bare hold ud.
Bare hold ud. Du skal nok klare dig.
Vi finder dig.
-Okay, Bear. -Skifter.
Nu skal der tages en beslutning.
Hvis vi skal finde kaptajnen,
kan vi enten gå lige op over bjerget.
Eller vi kan se, om vi kan bruge nogle af de tunneller
i håb om, at de går hele vejen gennem bjerget.
Det kunne være en god genvej.
Begge dele er farlige.
Den vej er der koldt, vi er udsatte,
og det vil tappe på kræfterne.
Men vi kan kommunikere over radioen.
Den virker deroppe.
Når jeg går ind i tunnellerne, vil den være helt død.
Der er ingen dækning.
Men vi er bedre beskyttet mod dårligt vejr,
og det kan være en mere direkte vej.
En svær beslutning, men tiden går. Hvad synes du?
Tunnellerne eller op og over bjerget?
Kold og tørstig.
Jeg skal finde vand nu.
Men hvor finder man vand her?
Jeg vidste den slags engang.
Tænk.
Vi styrter!
Vi må have ramt noget.
Ja, jeg kan helt klart huske at være med i et flystyrt,
og flyet, der gik ned.
Hvad mon der er sket med piloten?
Ja.
Det ligner sump.
Så burde der være vand.
Der bliver mere sumpet her.
Men det hele er bundfrossent.
Jeg kan ikke grave her.
Det er koldt. Koldt.
Jeg må lede efter vand.
Solen er på vej ned, og jeg fryser mere nu.
Det er virkelig bundfrossent.
Is.
Men det betyder, at det bliver endnu koldere.
Og hvordan kan jeg drikke det?
Jeg kan overleve nogle dage uden vand,
men ikke længe, hvis jeg ikke får varmen.
Måske skulle jeg have…
Måske skulle jeg have søgt læ.
Det er koldt.
Koldt.
Jeg gik forkert til værks.
Jeg kan ikke finde mad
og heller ikke vand, og jeg fryser virkelig nu.
Jeg må have varmen.
Gid jeg kunne huske, hvad der er vigtigst,
når man vil overleve sådan et sted.
Jeg fryser for meget til at klare opgaven.
Lad os begynde forfra med en ny overlevelsesstrategi.
Hvis vi gør noget andet først, kan vi fortsætte
og så afgøre vores lokation.
Mad er en god idé. Mad giver energi.
Og jeg er ved at løbe tør for det.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg kan spise her.
Måske nogle af de skud.
Det er bare ikke mad.
Mit instinkt siger, at jeg skal grave ved træets rod,
men det hele er bundfrossent.
Jeg kan ikke grave her.
Jeg kan ikke få larver eller orme.
Der er ingen skud.
Jeg kan ikke finde noget mad.
Jeg er enormt tørstig.
Og jeg har ikke flere kræfter.
Jeg kan ikke finde mad.
Og jeg fryser virkelig nu.
Solen er ved at gå ned, og temperaturen falder.
Vi skulle have ledt efter vand, før vi ledte efter mad.
Lad os finde noget vand, før det bliver mørkt. Kom.
Vi kan fortsætte bagefter
og finde ud af, hvad vi så skal gøre.
Når jeg ser ned her,
er der ren klippe 20 meter nede.
Jeg går enormt forsigtigt over her.
Jeg bruger isøksen.
Jeg forsøger at lave små afsatser.
Jeg fordeler vægten mellem isøksen og begge mine fødder.
Kom så. Bevar roen.
Koncentrer dig.
Jeg går ikke tilbage samme vej.
Der er langt ned.
Det er en blindgyde. Det går stejlt ned på alle sider.
Jeg kan ikke komme derop. Se.
Se. Der er en tunnel til.
Der går en trappe ned i bjerget.
Mon den fører til de andre tunneller?
Hallo?
Der ser uhyggeligt ud.
Men det er den eneste vej.
Vi mister radiosignalet her,
men forhåbentlig kommer jeg hen til Joe.
Nu finder vi et sted, hvor vi kan vente.
Min krop skal akklimatiseres et par timer.
Måske får jeg flere kræfter.
Okay. Lad os gå op til de klipper.
Vi kan vente lidt her.
Okay.
Det er godt at holde en hvilepause.
Og når min hovedpine og kvalmen forsvinder,
kan vi fortsætte klatreturen op.
Jeg har hvilet mig lidt.
Jeg har det lidt bedre nu.
Nu skal vi videre.
Op over toppen og ned på den anden side. Kom.
Tiden går, og Joe har brug for hjælp. Kom.
Okay, Joe. Hør godt efter.
Hvad der end truer dig,
må du vise, at du bestemmer. Du er chefen.
Jeg kan måske angribe den med noget.
Se den i øjnene og lav store, aggressive bevægelser.
Stræk armene ud.
Gø og råb ordrer ad den. Forstår du?
Okay, Bear. Jeg forsøger.
Gå med dig!
Slå på et eller andet. Spark til flyet.
Hører du? Skifter.
Gå med dig! Væk!
Gå så væk!
-Jeg ved ikke, om det hjælper. -Gå din vej!
Kom nu, Joe.
Joe?
Hallo? Er du der stadig?
Det virker.
Den går sin vej nu.
Godt gået, Joe.
Du tror, den er væk, men hold udkig.
Jeg er næsten på toppen af bjerget.
Når jeg er kommet over, burde jeg kunne se dig. Hold ud.
-Hold ud. Jeg kommer, Joe. -Tak, Bear.
Bear slutter.
Kom, lad os komme af sted.
Toppen er vist på den anden side af tinden dér.
Men der er vist et lille mellemrum mellem de to tinder dér.
En skorstensklatring burde få mig derop.
Det er meget stejlere,
meget farligere og meget hårdere.
Men det går nok hurtigere den vej.
Ellers må vi tage den snoede sti dér
og håbe på, at den fører til toppen.
Det er en sikrere vej, men sikkert længere.
Vi mister snart dagslyset,
og så bliver det umuligt at finde Joe.
Der er ingen tid at spilde.
Jeg må klatre.
Det er klogt at tage hjelm på.
Den danner en skorsten her,
hvor væggene bliver smallere.
Jeg må trykke fødderne mod den ene væg
og min ryg mod den anden.
Det er hårdt i den tynde luft.
Kom så.
Vi kan godt.
Der er lang vej op.
Nu er der kun kort vej til toppen.
Toppen af bjerget. Se lige.
Det er første gang, jeg kan se ned på den anden side.
Lad os se, om der er signal.
Ikke meget strøm.
Den gik ud med det samme.
Nå, men vi er her da nu.
Nu skal jeg bare ned
og se, om jeg kan se vraget.
Se, om vi kan finde Joe.
Han er nok kun en lille prik her.
Okay, vi går ned den vej.
Det bliver noget af en klatretur. Det er klogt at bruge hjelm her.
Man kan se, at den danner en skorsten.
Væggene bliver smallere.
Jeg skal trykke fødderne mod den ene væg
og min ryg mod den anden.
Det er hårdt i den tynde luft, og det hamrer i mit hoved.
Jeg har det virkelig dårligt.
Jeg er enormt svimmel.
Højdesyge. Det kan jeg godt huske.
Måske skulle vi være standset og have akklimatiseret os.
Jeg tager et lille stykke til.
Jeg kan godt.
Der er lang vej op.
Jeg har snart ikke flere kræfter.
Det er, fordi jeg kommer højere op,
og luften bliver tyndere.
Hvis man gør ét fejltrin nu,
er det den sikre død.
Af og til må man tænke sig om og vide, hvornår man skal fortsætte,
og hvornår man skal holde en pause.
Gøre sig klar til at fortsætte.
Hvis jeg skal overleve, må jeg gå ned igen.
Jeg må have mere ilt, tyndere luft, mindre højde.
Jeg skulle have ladet min krop akklimatisere sig i nogle timer.
Jeg må ned til tunnelindgangen.
Prøve den vej.
Joe må vente lidt endnu.
Okay.
Tilbage til tunnellerne.
Den snoede sti fører op til toppen. Det er godt.
Det tager bare lang tid at gå frem og tilbage.
Jeg bruger tid og kræfter.
Jeg er oppe på bjerget nu.
Og jeg er virkelig træt.
Toppen af stien, og der er bjergtoppen. Kom.
Toppen af bjerget.
Det er første gang, jeg kan se ned på den anden side.
Jeg prøver lige at få signal.
Ikke meget strøm.
Åh nej. Den løb tør med det samme.
Nå, men vi er her da nu.
Nu er det bare at gå ned
og se, om jeg kan finde vraget.
Se, om jeg kan finde Joe.
Han er kun en lille prik her.
Okay, vi går ned den vej.
Jeg må finde det sted.
Det må være her et sted.
Der er stejlt her.
Men se. Det er flyets haleror.
Og der ligger flere flydele der. Vi er tæt på.
Der har vi cockpittet helt ude på kanten.
Hallo! Kan du høre mig?
Bear?
Jeg er her, Bear!
Er du okay, Joe?
Jeg sidder fast i flyet,
og når jeg rører mig, gør flyet det også.
Jeg finder på noget. Hold ud.
Jeg vil binde rebet her rundt om stenen,
og så vil jeg rappelle ned til ham.
Jeg kommer ned nu.
Ingen pludselige bevægelser.
Okay. Skynd dig.
Jeg skal nok få dig ud.
Der er omkring 15 meter til vraget,
men hvordan får jeg ham herop?
Jeg kan enten kaste rebet ned til ham
og få ham til at binde det om maven, så jeg kan trække ham op.
Eller også rappeller jeg ned og får ham ud,
men det bliver sværere at klatre med ham.
Flyet kan ryge ud over kanten hvert øjeblik.
Skal jeg rappelle derned og forsøge at få ham med op,
eller skal jeg kaste rebet og få ham op på den måde?
Okay, Joe. Jeg kaster rebet ned til dig.
-Okay. -Prøv at gribe det.
-Hold armen ud. -Okay.
En, to, tre!
Godt.
Bind det rundt om maven og sæt karabinen fast.
-Har du gjort det? -Ja. Træk mig op.
Du skal løsne sikkerhedsselen.
-Okay. -Og så rul ud. Jeg holder dig.
Et…
-To… -Ja.
Tre. Kom så!
Jeg har dig.
Åh, mit hoved.
-Alt i orden, Joe? -Ja, Bear.
Træk mig op.
Ja.
-Gudskelov. -Bliv ved med at klatre.
Godt gået.
-Det var så tæt på. -Ja.
Så tæt på.
Det var noget af en eksplosion.
Den gav mig hukommelsen tilbage.
Ja, måske.
Jeg kan huske min familie.
Jeg kan også huske,
at du altid har været en dårlig pilot.
Jeg ved præcis, hvad vi skal gøre.
Vi skal gå langs med dalen.
-Kan du se træerne dernede? -Ja.
De betyder mad og vand.
Går vi længere ned i dalen, møder vi mennesker.
Ja. Kom så.
Vi går den vej.
Hvad var det for resten for et dyr?
Det ved jeg ikke, men vi går ikke tilbage og ser efter.
Hvis du tør gå tilbage eller begynde helt forfra,
kan du se ting i tunnellerne, som du gik glip af.
Måske møder du oven i købet dyret.
Så pas på.
Jeg kommer ned til dig, Joe.
Kun seks meter nu.
Du må ikke skubbe til den.
Jeg tror, flyet falder ned.
Ja, jeg ved det. Nu får du den her line på.
Okay.
Nu er du sikret.
Hold her med den ene hånd.
-Okay. -Løsn bæltet med den venstre.
-Er du klar? En, to, tre. -Okay.
Kom så. Jeg har dig.
Det var da i sidste øjeblik.
-Kaptajn Raynor. Selvfølgelig. -Ja.
Jeg kan godt huske dig nu.
-Gudskelov. -Jeg kan huske alt nu.
-Ja? -Jeg kan huske flystyrtet.
-Ja. -Og min familie.
Og jeg ved, hvad vi skal gøre for at komme væk.
Vi skal ikke den vej, men hen over der.
Kan du se de høje bjerge?
Vi kan følge dem over hele dalen.
Nede i bunden skal vi nok finde mennesker.
-Godt. -Vi går den vej.
Hvad var det for resten for et dyr?
Det ved jeg ikke, men vi går ikke tilbage og ser efter.
Hvis du tør gå tilbage eller begynde helt forfra,
kan du se ting i tunnellerne, som du gik glip af.
Måske møder du endda dyret.
Så pas på.
Lad os få tændt den.
Lad os se, hvor længe den brænder.
Så går vi ind.
Jeg hader rotter.
Jeg kan mærke vind i ansigtet.
Det er fra tunnellen her.
Og når der er vind,
må den komme et sted fra.
Jeg følger den og håber på, at den fører os gennem bjerget.
Se lige her.
En trappe, der fører langt, langt op.
Det er en blindgyde.
Men jeg kan mærke en let brise i den her tunnel.
Så om jeg skal gå op ad trappen
eller gå ind i tunnellen og følge brisen…
Jeg ved ikke, hvor længe vi har lys.
Men hvem ved, hvor trappen fører hen?
Hvilken vej, tror du, fører til Joe?
Okay. Jeg går op.
Nu må vi håbe, at den fører igennem bjerget.
Det føles, som om den kun fører op.
Men måske får vi radiosignalet tilbage, når vi kommer helt op.
Det tager længere tid at gå op ad trappen, end jeg troede.
Jeg håber bare, at Joe klarer sig.
Kom.
Den bliver ved og ved.
Jeg kan mærke højden.
Der er vist lys forude.
Ja, her.
Den fører ud.
Dagslys.
Se her.
Det går stejlt ned,
men vi er nok tre fjerdedele oppe nu.
Vi må finde en måde at klare det sidste på.
Vi bruger knuder, vi binder på rebet nu.
Så går det løs.
Jeg kan høre noget, der løber på jorden.
Jeg sparkede lige til noget.
Mus eller rotter.
Nu fører den den vej.
Eller den vej.
Jeg kan mærke en let brise derfra.
Så er det nok bedst at gå den vej.
Vi går til højre ved første forgrening.
Sådan. Et overhåndsknob.
Okay.
Nu kan jeg virkelig mærke vinden.
Vinden må komme fra en åbning,
og det er det, jeg leder efter. En åbning til den anden side af bjerget.
Her slutter vejen igen.
Den forgrener sig.
Enten venstre eller højre. Hvor er vinden?
Jeg kan mærke en let brise her.
Okay, venstre. Det er en løkke.
Vi går den vej.
Og så går vi til højre her.
Måske har vi bedre held her.
Nu går vi den vej.
Nej, det ser ikke godt ud.
Vi må holde øjnene åbne og være forsigtige her.
Åh nej, nu begynder lyset at gå ud. Kom nu.
Nu gik det ud.
Så kommer vi ikke længere med lanternen.
Okay. Der er en kakerlak.
Dér.
Den kakerlak smager, som om den har boet her i tunnellen
i virkelig lang tid.
Nu fik jeg lidt ekstra kræfter. Kom så.
Det går enormt langsomt her i mørket.
Nu må vi hellere bruge lanternen.
Få noget lys, så vi kan komme af sted.
Hørte I det?
Rotter.
Okay.
Det var bedre.
Nu har vi lys.
Nu kan vi virkelig få fart på,
så vi kan komme igennem. Kom.
Min mave.
Det er det tusindben.
Det har en meget stærk smag. Jeg får hele tiden galde op.
Vent lidt.
Det var bedre.
Videre.
Det er en gammel dør.
Det er et vildt sted.
En gammel spand eller sådan noget.
Det kunne faktisk godt være en hjelm.
Hør lige dér.
Der er mere ekko her.
Det er mere et kammer end en tunnel her.
Okay.
Hvad er det?
Åh, mit hoved.
Jeg må have aktiveret en fælde.
Jeg kan huske.
Mit ben sidder fast.
Jeg når ikke hen til kaptajn Joe foreløbig.
Vi kommer til at være fanget her længe.
Åh, dagslys.
Hvor er det godt at se.
Jeg var fanget derinde længe.
Jeg føler mig så svag.
Efter at have ligget stille så længe
er mine ben ikke helt på toppen.
Dér er flyet.
Det ligger på kanten af klippen.
Kaptajn.
Joe.
Åh nej, vi kom for sent.
Joe!
Hvor er Joe? Og er han okay?
Kaptajn Raynor!
Hvad ville der være sket,
hvis jeg ikke var snublet?
Men vi kan heldigvis gå tilbage eller begynde forfra.
Lad os træffe nogle andre valg denne gang,
for vi giver ikke op, før vi har reddet kaptajn Joe.
Vi går op den vej.
Her er en til.
Noget har væltet den sten.
Græsset er trykket ned her.
Der er bestemt noget deroppe.
Hvis det er det dyr, der har ødelagt cockpittet,
skal jeg virkelig passe på.
-Bear? -Ja.
Undskyld.
-Joe. -Jeg troede, du var et dyr.
Åh gud. Et dyr?
Ja, jeg skræmte ham væk, men han er her stadig.
Så vi må væk.
Joe.
Kaptajn Raynor. Nu kan jeg huske dig.
Selvfølgelig.
Den stærkeste mand, jeg kender, og den dårligste pilot.
Godt at se dig.
Du er i live. Fantastisk.
Godt. Jeg kan huske ting nu. Og jeg kan huske min familie.
Her er høje bjerge. Ikke godt.
Vi skal ned i dalen.
-Kan du se dernede? -Ja.
Det grønne og træerne?
Skove betyder resurser, læ, vand og mad.
Og når vi når bunden af dalen,
følger vi den, og så møder vi mennesker.
-Så lad os gå. -Er du klar?
-Altid. -Har du det godt?
Her er stejlt, så tag det roligt.
Godt gået.
Godt klaret. Dine overlevelsesevner var i top.
Nu bliver vi snart reddet.
Men hvad var det for et dyr?
Skal vi begynde forfra?
Eller skal vi gå tilbage og træffe andre valg
for at se, hvad vi kan finde ud af?
Tekster af: Anne-Maria Sigbrand