Downloaded from YTS.MX
ACEST FILM A FOST REALIZAT CU AJUTORUL PROFESIONIȘTILOR.
Official YIFY movies site: YTS.MX
NU ÎNCERCAȚI ACESTE LUCRURI ACASĂ.
UN FILM INTERACTIV NETFLIX
SOS, SOS!
Recepție!
E cineva acolo?
Bear? Mă auzi?
Bear Grylls, mă auzi?
Bear!
Răspunde!
E cineva acolo?
Am nevoie de cuțit.
Au, capul meu!
„Bear.” „Bear Grylls.”
Nu mă recunosc.
Ceva nu e în regulă. Am nevoie de ajutorul vostru!
N-o să supraviețuiesc prea mult aici
dacă nu găsesc apă, hrană și adăpost.
Dar unde să caut mai întâi?
De aceea voi avea nevoie de ajutor.
Sunt flămând, însetat și se face tot mai frig.
De ce am cea mai mare nevoie?
Nu am de mâncare.
Unde găsesc de mâncare aici?
Pământul e înghețat peste tot.
Nu pot săpa.
Poate mănânc niște muguri din ăștia.
Nu e deloc hrănitor.
Priviți!
Uitați aici!
Sunt urme de gheare.
Priviți!
Ați văzut?
Nu-mi dau seama ce este.
Dacă e un animal sălbatic, suntem în pericol aici.
Dar dacă e un vânător, ne-ar putea ajuta.
Nu e bine să fac mișcări bruște.
Ce sugerați să facem?
Ne uităm mai de aproape sau plecăm?
Bun, hai să ne îndepărtăm încet.
Priviți! Din nou.
Acolo. Priviți!
Da, sigur e un soi de animal sălbatic.
Trebuie să avem mare grijă.
Nu suntem singurii care caută de mâncare pe aici.
Nu găsesc nimic de mâncare.
Și se face tot mai frig. Apune soarele.
Sunt încă flămând și însetat. Și am nevoie de un adăpost.
Întâi o să fac un pipi.
Dați-mi un pic de intimitate!
Fac pipi de un galben intens.
Știu că nu e semn bun.
Asta îmi amintește că întâi și întâi trebuie să ne hidratăm.
Cred că am greșit căutând întâi de mâncare.
Dar e și foarte frig aici.
Cred că nu mai avem timp și rămânem fără opțiuni.
De ce am mai mare nevoie acum? Să mă hidratez?
Sau să mă adăpostesc și să încerc să mă încălzesc?
Trebuie să alegem înțelept.
Care e prioritatea? Găsirea apei? Sau a adăpostului?
Adăpost. O idee bună! Să ne încălzim.
Să încercăm să folosim copacii.
Sau, și mai bine, copacii căzuți, ca acesta.
Acela arată bine. Da.
E aproape un adăpost natural.
Doar că nu prea știu ce să fac cu el.
E un sentiment ciudat, pentru că...
Știu că un copac e bun ca adăpost, dar...
E aproape instinctiv. Știu că mă pot adăpost aici.
Și am putea folosi și parașuta aceea.
Mă pot încălzi cu ea.
Da, s-o luăm de acolo.
Parașută și copac prăbușit. Cred că o să meargă.
S-o agățăm de aici, de sus.
O legăm de aici...
Și gata adăpostul!
Tot o să-mi fie frig.
Pot să fac focul cu vreascuri.
Facem un mic zid din pietre aici.
O să reflecte căldura spre mine.
Îmi va ține de cald.
De unde știu lucrurile astea?
Nu te gândi, acționează! Fă ce simți că e bine. Bun.
Acum, cum aprind focul? Nu am chibrituri. Nu am brichetă.
Am niște iarbă uscată, ceea ce e bine.
Am nevoie de ceva cu care s-o aprind.
Da, s-au încălzit.
O să încercăm prin frecare.
E logic. Știu cum să fac.
Leg cordelina de la parașută de un capăt.
Și o prind cu o buclă de celălalt.
Facem ca un fel de arc.
Să vedem dacă merge!
Nu ne oprim. Perseverăm. Avem răbdare.
Încă puțin. Așa...
- Ne prăbușim! - Cred că am lovit ceva.
Am căzut cu avionul.
Mă întreb dacă pilotul e bine.
Să-mi încălzesc picioarele...
Ia uitați!
Ăla sunt eu.
Și asta trebuie să fie familia mea.
De aceea trebuie să mă întorc acasă.
Tabăra mă va ajuta să mă încălzesc, dar voi avea nevoie de hrană și apă.
Mi s-a făcut sete și mi-e și foame.
Deci care e prioritatea?
Apa.
Dar unde găsesc apă aici?
Apa trebuie să curgă de undeva din munți.
Căutăm zone mai joase și înguste.
Aici terenul pare mai mlăștinos.
Asta ar trebui să însemne apă.
Uite! Gheață.
Gheața înseamnă apă.
O ducem și o punem pe foc, în oala noastră.
Și o să am apă.
O să am suficientă apă. E bine!
Cred că e așa rece, că pot s-o bag în rucsac.
N-o să se topească.
Avem gheață pentru mai târziu.
Dar aici miroase foarte urât. Vine de acolo.
Ia să vedem...
Simțiți mirosul?
Putrezește ceva aici.
Priviți! E un cadavru de animal.
E ciudat că e acoperit de crengi.
Parcă cineva sau ceva l-a târât aici
și a încercat să-l protejeze.
Cred că asta e blană de urs.
Are o tăietură mare.
Mă întreb dacă a fost ăla.
Poate a fost animalul pe care l-am văzut mai devreme.
Da, e ceva în pădure, sigur.
Ceva mare. S-ar putea să mai găsim ceva carne aici pe care s-o putem mânca.
Și chiar blana, o pot folosi ca să mă încălzesc.
Dar sunt conștient că animalul care a ucis prada asta
e cu siguranță mai puternic decât mine.
Iau niște carne, îl jupoi de blană și plec de aici.
Bravo! Avem de mâncare.
Avem adăpost.
Și avem niște apă care se topește aici.
Asta schimbă tot.
Avionul se prăbușește!
Am reușit să sar, o să aterizez în copaci!
Ce e zgomotul ăla?
Hei!
Priviți!
Un lup! Fugiți!
Nu cred că pot să fug de lupul ăsta!
Vom încerca să scăpăm în pădure.
Căutăm un teren mai înalt.
Ce așteptați?
Repede, hotărâți-vă!
Lupul știe bine pădurea asta.
Nu scap de el. Hai să urcăm pe muntele ăla!
Poate îi blocăm drumul pe aici.
Da!
N-ai cum să treci pe aici!
A plecat. Să mergem!
Uitați aici!
Arată ca niște tunele în munte.
- SOS, SOS! Recepție! - E un aparat de emisie-recepție.
E cineva acolo? Mă auzi?
Da, bună! Bună, mă auzi?
Bear?
Slavă Domnului, trăiești!
Am nevoie de ajutorul tău.
Sunt pe partea cealaltă a muntelui de unde ai sărit tu.
Nu pot să mă mișc.
Mă tem că avionul va cădea în prăpastie.
Da, dar avem o problemă. Am amnezie.
Nu-mi amintesc ce s-a întâmplat.
Nu-mi mai amintesc nici cine sunt. Terminat.
Probabil te-ai lovit la cap.
Da, cred că sunt un pic amnezic. Terminat.
Ești Bear Grylls, frate! Ești aventurier.
Nu mai rezist mult aici.
În regulă. Am urcat deasupra pădurii.
Vin să te caut.
Ai puțină răbdare. Rezistă, o să te descurci, bine?
- O să te găsim. - Bine, Bear.
Terminat.
Avem câteva decizii de luat.
Ca să încercăm să-l găsim pe căpitan,
ori urcăm muntele ăsta și coborâm pe partea cealaltă,
ori încercăm să vedem dacă putem folosi vreunul din tunelele astea.
Să sperăm că traversează tot muntele
și sunt o scurtătură bună.
Ambele căi sunt periculoase.
Dacă urcăm, o să fie frig, n-avem unde ne adăposti
și va fi foarte obositor.
Dar vom putea comunica prin aparatul de emisie-recepție.
O să funcționeze.
Dar dacă intru în tunele, n-o să mai am deloc semnal.
Însă acolo suntem mai protejați de vitregiile vremii
și s-ar putea să fie un drum mai direct.
E o decizie dificilă, dar timpul trece. Ce spuneți?
O luăm prin tunele sau urcăm pe munte?
Bun. Trebuie să înaintez încet și constant
ca să pot urca muntele.
Au! Trebuie să avem grijă.
Am urcat destul de mult.
Munții se întind pe o suprafață mare și sunt tot mai abrupți.
Asta pare o zonă foarte urâtă.
Gheață, zăpadă și versant abrupt până la stânca aia uriașă.
Dacă alunec pe gheața aia, o să cad până jos,
ceea ce nu-mi ajută memoria.
Mă uit aici și nici nu știu dacă e posibil să trec.
Sau putem să rămânem pe stâncă...
și să încercăm s-o escaladăm.
Joe a spus că sunt aventurier.
Poate ar trebui să fiu mai încrezător.
E plăcut să fiu din nou cu mâna pe stâncă!
Îmi amintesc de asta.
Dar e cale lungă până în vârf.
Nu știu dacă pot să urc.
Ce părere aveți?
Încercăm să trecem pe zăpadă?
Sau escaladăm peretele?
Zăpada poate ceda ușor sub greutatea mea.
Și pietrele de aici s-ar putea desprinde.
Și aș cădea foarte mult.
E foarte abruptă. Putem... aș putea folosi frânghia.
Facem un nod la capăt și o aruncăm.
O înțepenim într-o crăpătură.
Am făcut un soi de nod, sper să țină.
Dar nu mai mult.
Încă o dată. Dacă îl înțepenesc în crăpătura aia, o să reușim.
Gata, s-a prins bine în crăpătura aceea.
Bun. Îmi pun casca...
Și încerc să escaladez stânca asta.
Stânca asta e foarte sfărâmicioasă.
Când încerc să mă prind sau să stau pe o bucată, se desprinde.
Ultimul asalt!
Am ajuns în vârf.
Poate sunt mai bun la escaladă decât credeam.
Tragem frânghia înapoi și mergem mai departe.
Mă doare capul destul de rău.
Acum îmi amintesc.
Pe măsură ce urci, aerul este mai puțin oxigenat.
De-aia am dureri de cap, amețeli și mă simt obosit.
Îmi amintesc asta.
Când urci la altitudini mari, chimia sângelui ți se modifică.
Dar sunt sigur că dacă te oprești și aștepți,
organismul se va adapta la aerul rarefiat
și poți evita răul de altitudine.
Da, uneori trebuie să-ți asculți corpul.
Dar într-o situație de urgență, trebuie să reziști și să mergi mai departe.
Dacă merg mai departe, încerc să ajung în vârf și să cobor pe partea cealaltă,
o să ajung la Joe mai repede.
Dar nu știu dacă voi reuși în starea în care sunt.
Dacă aștept aici, m-aș putea aclimatiza.
Dar Joe mă așteaptă și e într-o situație periculoasă.
Timpul ne presează. Ne presează foarte tare.
Și nu sunt prea departe de vârf.
Să merg mai departe?
Sau să aștept și să-mi las organismul să se aclimatizeze?
Nu mai avem timp și energie.
Trebuie să alegem.
Ce să fac acum?
Deși sunt epuizat, voi merge mai departe.
Încerc să ajung pe vârf și apoi să cobor la Joe, pe partea cealaltă.
Bun.
Gândește-te la familia ta.
Gândește-te la pilot.
Simt altitudinea, fără discuție.
Mi-e frig și sunt foarte obosit.
Bun, mergi mai departe, hai...
Bear, mă... auzi?
Nu te aud bine. Stai puțin, să ajung mai sus.
Bear? Mă auzi?
Da, Joe. Te aud.
Te aud încet.
Dar te aud. Spune! Terminat.
E un animal mare aici, se apropie.
Cum adică un animal mare? Ce e? Terminat.
Nu reușesc... E uriaș.
Ce să fac, Bear? Tu știi mereu ce e de făcut.
Stai puțin. Dă-mi o clipă.
Stai liniștit, Joe. Rămâi calm. O să fie bine.
Bear, gândește-te!
Orice o fi, se apropie și eu sunt captiv în avion.
Dar nu-mi amintesc...
Încerci să pari mare și înfricoșător ca să sperii animalul?
Sau stai cât mai cuminte și în liniște,
sperând că nu te consideră o amenințare și te lasă în pace?
Ce să-i spun lui Joe? Haideți!
Grăbește-te, Bear, sunt foarte speriat.
Gândește-te! Ce faci când un animal sălbatic e pe cale să te atace?
Aș vrea să-mi amintesc.
Grăbește-te, Bear! Se apropie!
Ce să fac?
Bun, Joe, uite ce trebuie să faci.
Rămâi calm, nu face nicio mișcare bruscă
și speră că nu te va considera o amenințare.
Bine, o să fac liniște.
Și sper să plece. Dar vino repede, da?
Păstrează-ți cumpătul și vorbește-i pe un ton liniștitor.
Nu-l privi în ochi.
Se apropie. Ce fac, Bear?
Nu merge.
- Joe? - Au! Bear!
Joe, vorbește cu mine!
Joe!
Joe?
Joe, recepționezi? Terminat.
Nu mai spune nimic. Trebuie să ne grăbim!
Să sperăm că Joe e teafăr.
Vârful pare să fie chiar dincolo de stâncile alea.
Dar spațiul dintre stânca aia și cealaltă pare strâmt.
Mai am doar puțin de urcat până în vârf.
Dar capul îmi pleznește de durere. Mă doare și când deschid ochii.
Nu sunt sigur că mai am putere să urc.
Urcușul e mult mai abrupt aici.
Mult mai periculos. Necesită mai multă energie.
Dar e mai scurt și, probabil, mai rapid.
Sau o putem lua pe cărarea asta care urcă muntele
și sperăm că duce în vârf.
E un drum mai sigur, dar, probabil, mai lung.
Cred că e mai rapid să urcăm printre stânci.
Da, dar cine știe dacă aceste cărări
ajung pe partea cealaltă a muntelui?
Bun, cărarea mă duce către vârf, ceea ce e bine.
Dar îmi ia foarte mult timp. Nu e drum drept.
Consum timp și energie.
Mă doare capul de mor.
E clar că trebuia să-mi las corpul să se aclimatizeze.
Mă simt foarte rău acum.
Sunt foarte amețit, din cauza aerului rarefiat.
Cu cât urc mai sus, cu atât mă simt mai rău.
Sunt amețit...
Și am toate semnele răului de altitudine.
Trebuie să-mi las corpul să se reseteze.
Cea mai ușoară cale e să mă întorc
și s-o iau înapoi spre tunele.
Altfel o s-o sfârșesc foarte rău.
Sper că Joe mai rezistă puțin.
Trebuie să cobor.
Dacă mai urc, o să mor.
Te chinui să respiri...
Te doare capul, tușești și...
E ca și cum natura ți-ar spune
că dacă mergi mai departe, mori.
Încă mă simt slăbit.
Și amețit.
Încă mă doare capul, dar mă simt un pic mai energic.
Până și o coborâre de 450 m îți dă mai multă energie, mai mult oxigen.
Și se simte. Mă simt mai puternic.
Aerul e mai dens aici.
O s-o luăm prin tunelele astea. Da. Haideți!
Hai să vedem tunelele!
Sunt ciudate, nu?
Ia uitați! O cască veche.
Cartușe vechi...
Poate tunelul ăsta a fost un soi de buncăr în război.
Ia uite, am găsit și un felinar vechi!
Pare să mai aibă gaz înăuntru.
Sticla e spartă, dar să vedem dacă merge.
Ia uitați! Hai...
Uitați, o flăcăruie!
Dar nu știu cât o să mă țină.
Să-l stingem acum. Știm că merge.
Măcar avem o sursă de lumină.
Ori o folosim de la început
și vedem ce ne așteaptă înăuntru,
ori încercăm să o conservăm și s-o păstrăm în caz de urgență.
Încercăm să ne descurcăm puțin pe întuneric
și dacă avem nevoie, dacă apar probleme, avem un sprijin,
o rezervă la care să apelăm
pentru a avea lumină.
Deci ce facem? Folosim lumina de la început?
Sau o păstrăm pentru mai încolo?
Hai să începem pe întuneric.
Deci ce facem?
Folosim lumina la început sau o păstrăm?
Bun, deci păstrăm lumina.
O să fie tare întuneric.
Uau!
Ce tunele ciudate! Foarte întunecoase.
Nu știm încotro să o luăm.
Dacă te pierzi în tunelele astea, nu mai ieși.
Trebuie să ne putem da seama încotro mergem, nu?
De fiecare dată când o luăm la stânga sau la dreapta, trebuie să ne amintim.
Putem folosi chestiile astea de pe jos.
Plăci de faianță veche.
Pe întuneric, o să auzi foarte clar când calci pe ele.
Poate facem o săgeată la fiecare intersecție.
Dacă o luăm la stânga, facem o săgeată simplă, cam așa.
Partea bună e că, pe întuneric, când calci pe ele,
le auzi foarte tare.
Sunt ca limbajul Braille.
Ăsta e un lucru. Putem să adunăm câteva din astea,
să le punem în rucsac și să le folosim.
Dar n-o să pot căra prea multe plăci.
Sau putem folosi cordelina de la parașută.
De fiecare dată când o luăm la stânga, facem o buclă ca asta.
Și un nod normal când o luăm la dreapta.
Dar nu sunt sigur că îmi va ajunge cordelina
până la capătul tunelului.
Deci ori facem o serie de noduri pe cordelină,
ori folosim plăcile de faianță de pe jos.
E o decizie dificilă.
Dar și să navighezi pe întuneric e dificil.
Putem alege doar una. Haideți! Ce încercăm?
Bun, astea ar trebui să fie bune.
Deocamdată urmez tunelul ăsta, să văd unde duce.
Se aude ecoul. Alo?
Alt drum înfundat...
O putem lua la stânga sau la dreapta.
Poate ar fi cel mai bine să vedem unde se propagă ecoul mai mult.
Acela va fi tunelul mai lung.
Alo?
Da, e mai puțin. Deci o luăm la stânga.
Stați așa, e o răscruce aici.
Alo?
Da, cred că o putem lua pe aici.
Trebuie să lăsăm un semn. Încotro o luăm?
Stați puțin! Sst!
Ce se aude?
Să mergem mai departe un pic mai repede.
Trebuie să ieșim.
Nu e bine să rămânem aici cu orice e chestia aia.
Trebuie să am grijă pe unde calc.
În caz că dau de vreo groapă mare.
Tunelurile astea sunt foarte întortocheate.
Doamne... E întuneric beznă aici.
Sunt total dezorientat.
Ați auzit?
Am călcat pe ceva care a făcut...
Aud o grămadă de chestii care-mi umblă pe la picioare.
Mi-e foame din nou.
Mă întreb dacă e ceva ce aș putea mânca.
Mi-a urcat pe mână!
Uneori e bine să nu vezi nimic.
Îl simt.
Se simte ca un gândac, cu multe piciorușe
și o carapace tare pe spate.
Aș putea să-l mănânc, mi-ar da energie.
Și în mâna asta par să am un miriapod,
cu „armura” destul de groasă.
Îmi place. E foarte mare.
Aș putea să-l mănânc și pe el.
Am nevoie de energie.
Dar instinctul îmi spune că unul din ei o să-mi facă rău.
Gândacul sau miriapodul, nu știu.
Și mi-e foame.
Spuneți, pe care l-ați mânca?
Aș vrea să-mi amintesc.
Ce ziceți, care e sigur?
Bine. Miriapodul.
Ăsta nu e gustare, e masă principală.
E foarte crocant.
Și plin de...
O grămadă de fluide cu gust ciudat.
Pot să rămână în tunele.
Înaintăm foarte lent pe întunericul ăsta.
Cred că e timpul să aprindem felinarul
și să mergem mai departe.
Ați auzit? Șobolani.
Bun...
Așa mai merge!
Acum avem lumină.
O să putem înainta mai repede.
Stați puțin...
Mi-e destul de rău de la miriapodul ăla.
Mi-a picat foarte greu la stomac.
Îl simt de vreo 20 de minute.
Stați așa...
Așa e mai bine!
Cred că corpul meu l-a respins.
Să mergem mai departe.
Uitați aici!
O ușă ruginită de metal.
Să vedem dacă se deschide.
Ce tare e locul ăsta!
Stați! Stați așa!
Ia uitați, e un fir pe aici!
Probabil un fir-capcană.
Și de-aia a fost bine să economisim gazul din felinar.
Și dacă bomba mai e activă...
Nici nu vrem să ne gândim.
Călcăm cu mare grijă peste ăsta.
Pare să fie o lumină în față. Da, încoace.
Cred că pe aici vom ieși.
Să-l închidem.
Ce plăcut e să vezi lumina zilei!
Ia uitați ce râpă!
Și pilotul, căpitanul Raynor, e pe undeva pe acolo.
Pot lega frânghia de bare
și pot coborî în rapel.
E asigurată. Sunt mulțumit, să mergem!
Mă simt în elementul meu.
Trebuie să cobor încet și sigur, să am grijă unde calc.
Frate...
Bun, cred că e-n regulă.
Hai să găsim avionul! Trebuie să fie pe undeva pe aici.
E foarte abrupt aici.
Ia priviți! Coada avionului!
Și o altă bucată acolo.
Uite avionul!
E acolo. Joe!
E în echilibru precar pe muchia aceea.
Nu vrem să dărâmăm nimic.
Joe!
Căpitane Raynor!
Uitați aici! Ceva a sfâșiat scaunul ăsta.
Parcă sunt urme de gheare.
Astea sunt semne de luptă. Și acolo e sânge.
S-a scurs pe aici...
Unde duce dâra?
E și aici, sus.
E un pic de sânge aici, văd că s-a uscat.
Se pare că dâra duce încoace.
Problema e că...
mai e o urmă care duce în direcția cealaltă.
Se vede că pe aici s-a târât ceva.
În noroi se vede că ceva s-a îndepărtat de aici.
E greu de spus dacă sunt urme de pași.
Dar sunt urme, cu siguranță.
Joe!
Trebuie să-l căutăm pe căpitanul Joe. E o prioritate.
Ce spuneți?
Mergem pe urma care duce într-acolo
sau ne luăm după picăturile de sânge de aici?
Joe!
Nu avem prea mult timp. Trebuie să hotărâm repede.
Ce urmă credeți că ne va duce la Joe?
Bine, să mergem după dâra de sânge.
Mai e niște sânge pe aripă.
Și priviți, altă picătură acolo.
Și mai sunt aici.
Joe! Căpitane!
Uitați, acolo e o peșteră mică!
Dacă eram rănit, acolo mă duceam să mă adăpostesc. Haideți!
Mai mult sânge aici...
Și aici.
Joe?
Joe!
Frate...
Uitați aici! O coastă de ceva...
Nu pare să fie Joe...
Nu e bine.
Se pare că n-o să cobor de pe munte.
Să ne întoarcem și să încercăm din nou.
Să alegem altfel, până îl salvăm pe căpitanul Joe.
Bine, hai să căutăm apă.
Mi-e frig și sete.
Trebuie neapărat să găsesc apă.
Dar unde putem găsi apă aici?
Știam lucrurile astea.
Gândește-te!
- Ne prăbușim! - Cred că am lovit ceva.
Da, îmi amintesc că am avut un accident,
eram într-un avion care s-a prăbușit.
Mă întreb dacă pilotul e bine.
Da.
Pare o zonă mlăștinoasă.
Ar trebui să găsim apă.
Aici terenul pare mai mlăștinos.
Problema e că e pământul e înghețat.
Nu cred că pot săpa aici.
Dacă pământul era mai moale, îl „storceam” și scoteam ceva apă din el.
Poate apa n-a fost o idee așa bună.
Trebuie să mai caut apă.
N-o să meargă.
Apune soarele.
Și mi se face tot mai frig.
Și mi-e foame.
Pot supraviețui câteva zile fără apă,
dar n-o să supraviețuiesc mult dacă nu mă încălzesc.
Adăpost sau hrană?
Una e mai importantă decât alta.
Și nu mai am timp.
Se face foarte frig. Foarte frig.
Adăpostul e o idee bună.
Să ne încălzim.
Să încercăm să folosim copacii.
Sau, și mai bine, copacii căzuți, ca acesta.
Acela arată bine. Da.
E aproape un adăpost natural.
Doar că nu prea știu ce să fac cu el.
E un sentiment ciudat, pentru că...
Știu că un copac e bun ca adăpost, dar...
E aproape instinctiv.
Știu că mă pot adăpost aici.
Și am putea folosi și parașuta aceea. Mă pot încălzi cu ea.
Da, s-o luăm de acolo.
Parașută și copac prăbușit.
Cred că o să meargă.
S-o agățăm de aici, de sus.
O legăm de aici...
Și gata adăpostul!
Tot o să-mi fie frig.
Pot să fac focul cu vreascuri.
Facem un mic zid din pietre aici.
O să reflecte căldura spre mine.
Îmi va ține de cald.
De unde știu lucrurile astea?
Nu te gândi.
Acționează!
Fă ce simți că e bine. Bun.
Acum, cum aprind focul?
Nu am chibrituri. Nu am brichetă.
Am niște iarbă uscată, ceea ce e bine.
Am nevoie de ceva cu care s-o aprind.
Da, s-au încălzit.
O să încercăm prin frecare.
E logic. Știu cum să fac.
Leg cordelina de la parașută de un capăt.
Și o prind cu o buclă de celălalt.
Facem ca un fel de arc.
Să vedem dacă merge!
De asta am nevoie ca să fac câțiva tăciuni.
Și am reușit!
Căldură!
Ce bine e!
Să-mi încălzesc picioarele...
Ia uitați!
Ăla sunt eu.
Și asta trebuie să fie familia mea.
De aceea trebuie să mă întorc acasă.
Tabăra mă va ajuta să mă încălzesc, dar voi avea nevoie de hrană și apă.
Mi s-a făcut sete și mi-e și foame.
Deci care e prioritatea?
Adăpost. O idee bună! Să ne încălzim.
Să încercăm să folosim copacii.
Sau, și mai bine, copacii căzuți, ca acesta.
Acela arată bine. Da.
E aproape un adăpost natural.
Doar că nu prea știu ce să fac cu el.
E un sentiment ciudat, pentru că...
Știu că un copac e bun ca adăpost, dar... E aproape instinctiv.
Știu că mă pot adăpost aici.
Și am putea folosi și parașuta aceea.
Mă pot încălzi cu ea. Da, s-o luăm de acolo.
Parașută și copac prăbușit. Cred că o să meargă.
S-o agățăm de aici, de sus.
O legăm de aici...
Și gata adăpostul!
Tot o să-mi fie frig.
Pot să fac focul cu vreascuri.
Facem un mic zid din pietre aici.
O să reflecte căldura spre mine.
Îmi va ține de cald.
De unde știu lucrurile astea?
Nu te gândi, acționează!
Fă ce simți că e bine. Bun.
Acum, cum aprind focul?
Nu am chibrituri. Nu am brichetă.
Am niște iarbă uscată, ceea ce e bine.
Am nevoie de ceva cu care s-o aprind.
Da, s-au încălzit.
O să încercăm prin frecare.
E logic. Știu cum să fac.
Leg cordelina de la parașută de un capăt.
Și o prind cu o buclă de celălalt.
Facem ca un fel de arc.
Să vedem dacă merge!
Nu ne oprim. Perseverăm. Avem răbdare.
Încă puțin. Așa...
- Ne prăbușim! - Cred că am lovit ceva.
Am căzut cu avionul.
Mă întreb dacă pilotul e bine.
Să-mi încălzesc picioarele...
Ia uitați!
Ăla sunt eu.
Și asta trebuie să fie familia mea.
De aceea trebuie să mă întorc acasă.
Tabăra mă va ajuta să mă încălzesc,
dar voi avea nevoie de hrană și apă.
Mi s-a făcut sete și mi-e și foame. Deci care e prioritatea?
Da, sigur am văzut ceva acolo. Ceva s-a mișcat.
Unde e? Stați așa... Sunt sigur că am văzut ceva...
Poate doar îmi imaginez.
E ciudat, am sentimentul clar
că ceva mă urmărește.
Poate e doar din cauza loviturii la cap.
Poate nu e nimic.
Nu găsesc nimic de mâncare.
Și se face tot mai frig. Apune soarele.
Sunt încă flămând și însetat. Și am nevoie de un adăpost.
Întâi o să fac un pipi.
Hrana e o idee bună. Hrana îmi dă energie.
Și nu prea mai am în momentul ăsta.
Dar nu sunt sigur ce pot mânca aici.
Poate mănânc niște muguri din ăștia.
Nu sunt buni de mâncat.
Instinctul îmi spune să sap la rădăcina copacului.
Problema e că pământul e înghețat bocnă.
Și nu pot... Nu am cum să sap aici.
Nu pot să caut larve sau râme.
Copacii nu au muguri. E greu!
Nu găsesc nimic de mâncare.
Parcă mă învârt în cerc.
Și mi-e frig.
Nu prea mai am energie.
Nu găsesc nicăieri hrană și apă
și mi s-a făcut foarte frig.
Soarele apune și temperaturile scad.
Trebuie să mă încălzesc.
Dar nu am forță acum.
Și sunt prea dezorientat ca să continui.
Poate trebuie să ne întoarcem și să încercăm altceva.
Apoi vom merge mai departe
și vom încerca să găsim pașii următori.
Haideți să încercăm din nou!
Am o ploscă de apă, dar e goală.
Nu am hrană și nici cort.
Haina mea e subțire și e foarte frig.
Ce căutăm, hrană, adăpost sau apă?
De ce voi avea mai mare nevoie?
Se întunecă. Și e foarte frig.
Și încep să-mi pierd energia.
Hai, grăbiți-vă!
Hrana e o idee bună. Hrana îmi dă energie.
Și nu prea mai am în momentul ăsta.
Dar nu sunt sigur ce pot mânca aici.
Poate mănânc niște muguri din ăștia.
Nu sunt buni de mâncat.
Instinctul îmi spune să sap la rădăcina copacului.
Problema e că pământul e înghețat bocnă.
Și nu pot... Nu am cum să sap aici.
Nu pot să caut larve sau râme.
Copacii nu au muguri. E greu!
Nu găsesc nimic de mâncare.
Parcă mă învârt în cerc.
Și mi-e frig.
Nu prea mai am energie.
Nu găsesc nicăieri hrană...
și mi s-a făcut foarte frig.
Soarele apune și temperaturile scad.
Trebuie să mă încălzesc.
Mă simt foarte dezorientat.
Aș vrea să-mi amintesc ce trebuie să fac.
Mi s-a făcut tare frig. Și mi-e sete. Ce credeți că ar trebui să facem acum?
S-o luăm de la capăt, cu o nouă strategie de supraviețuire.
Hrana e o idee bună. Hrana îmi dă energie.
Și nu prea mai am în momentul ăsta.
Dar nu sunt sigur ce pot mânca aici.
Poate mănânc niște muguri din ăștia.
Nu sunt buni de mâncat.
Instinctul îmi spune să sap la rădăcina copacului.
Problema e că pământul e înghețat bocnă.
Și nu pot... Nu am cum să sap aici.
Nu pot să caut larve sau râme.
Copacii nu au muguri. E greu!
Nu găsesc de mâncare.
Nu prea mai am energie, nu am putere.
Apune soarele. Și se face tot mai frig.
Cred că poți supraviețui câteva săptămâni fără mâncare,
dar numai câteva zile fără apă.
Și sunt extrem de însetat.
Hai să ne întoarcem și să căutăm apă.
Apoi vom putea merge mai departe
și vom vedea unde suntem.
Haideți, să-i dăm bătaie!
Apa curge întotdeauna la vale. Să coborâm!
Aici terenul pare mai mlăștinos.
Asta ar trebui să însemne apă.
Uite! Gheață.
Gheața înseamnă apă.
O ducem și o punem pe foc, în oala noastră.
Și o să am apă.
O să am suficientă apă. E bine!
Cred că e așa rece, că pot s-o bag în rucsac
și n-o să se topească.
Avem gheață pentru mai târziu.
Dar aici miroase foarte urât.
Vine de acolo.
Ia să vedem...
Simțiți mirosul?
Putrezește ceva aici.
Priviți! E un cadavru de animal.
E ciudat că e acoperit de crengi.
Parcă...
cineva sau ceva l-a târât aici și a încercat să-l protejeze.
Cred că asta e blană de urs.
Are o tăietură mare.
Da, e ceva în pădure, sigur.
Ceva mare.
S-ar putea să mai găsim ceva carne aici pe care s-o putem mânca.
Și chiar blana, o pot folosi ca să mă încălzesc.
Dar sunt conștient că animalul care a ucis prada asta
e cu siguranță mai puternic decât mine.
Iau niște carne, îl jupoi de blană
și plec de aici.
Bravo! Avem de mâncare.
Avem adăpost. Și avem niște apă care se topește aici.
Asta schimbă tot.
Avionul se prăbușește!
Am reușit să sar, o să aterizez în copaci!
Ce e zgomotul ăla?
Hei!
Priviți!
Un lup! Fugiți!
Nu cred că pot să fug de lupul ăsta!
Vom încerca să scăpăm în pădure.
Căutăm un teren mai înalt.
Ce așteptați? Repede, hotărâți-vă!
Poate îi blocăm drumul pe aici.
Da!
N-ai cum să treci pe aici!
A plecat. Să mergem!
Uitați aici!
Arată ca niște tunele în munte.
SOS, SOS!
E un aparat de emisie-recepție.
Recepție!
- E cineva acolo? Mă auzi? - Da, bună!
Bună, mă auzi?
Bear? Slavă Domnului, trăiești!
Am nevoie de ajutorul tău.
Sunt pe partea cealaltă a muntelui de unde ai sărit tu.
Nu pot să mă mișc. Mă tem că avionul va cădea în prăpastie.
Da, dar avem o problemă.
Am amnezie. Nu-mi amintesc ce s-a întâmplat.
Nu-mi mai amintesc nici cine sunt.
Terminat.
Probabil te-ai lovit la cap.
Da, cred că sunt un pic amnezic. Terminat.
Ești Bear Grylls, frate!
Ești aventurier.
Nu mai rezist mult aici.
În regulă.
Am urcat deasupra pădurii.
Vin să te caut.
Ai puțină răbdare.
Rezistă, o să te descurci, bine?
O să te găsim.
- Bine, Bear. - Terminat.
Avem câteva decizii de luat.
Ca să încercăm să-l găsim pe căpitan,
ori urcăm muntele ăsta și coborâm pe partea cealaltă,
ori încercăm să vedem dacă putem folosi vreunul din tunelele astea.
Să sperăm că traversează tot muntele
și sunt o scurtătură bună.
Ambele căi sunt periculoase.
Dacă urcăm, o să fie frig, n-avem unde ne adăposti
și va fi foarte obositor.
Dar vom putea comunica prin aparatul de emisie-recepție.
O să funcționeze.
Dar dacă intru în tunele, n-o să mai am deloc semnal.
Însă acolo suntem mai protejați de vitregiile vremii
și s-ar putea să fie un drum mai direct.
E o decizie dificilă, dar timpul trece. Ce spuneți?
O luăm prin tunele sau urcăm pe munte?
Mi-e frig și sete.
Trebuie neapărat să găsesc apă.
Dar unde putem găsi apă aici?
Știam lucrurile astea.
Gândește-te!
Ne prăbușim!
Cred că am lovit ceva.
Da, îmi amintesc că am avut un accident,
eram într-un avion care s-a prăbușit.
Mă întreb dacă pilotul e bine.
Da.
Pare o zonă mlăștinoasă.
Ar trebui să găsim apă.
Aici terenul pare mai mlăștinos.
Problema e că e pământul e înghețat bocnă.
Nu cred că pot săpa aici.
E frig... Foarte frig.
Dar trebuie să caut apă.
Apune soarele. Și mi se face tot mai frig.
Pământul e înghețat peste tot.
Gheață.
Înseamnă că va fi foarte frig, și mai frig.
Și cum pot s-o beau?
Da, pot supraviețui câteva zile fără apă,
dar n-o să supraviețuiesc mult dacă nu mă încălzesc.
Poate trebuia...
Poate trebuia să alegem adăpostul.
E frig.
Foarte frig.
Trebuia să aleg altceva.
Nu găsesc nimic de mâncare.
Nici apă. Și mi s-a făcut foarte frig.
Trebuie să mă încălzesc.
Aș vrea să-mi amintesc ce e mai important
pentru a supraviețui într-un loc ca ăsta.
E prea frig să ducem la îndeplinire misiunea.
S-o luăm de la capăt, cu o nouă strategie de supraviețuire.
Dacă încercăm altceva, putem să mergem mai departe
și vom vedea unde suntem.
Hrana e o idee bună. Hrana îmi dă energie.
Și nu prea mai am în momentul ăsta.
Dar nu sunt sigur ce pot mânca aici.
Poate mănânc niște muguri din ăștia.
Nu sunt buni de mâncat.
Instinctul îmi spune să sap la rădăcina copacului.
Problema e că pământul e înghețat bocnă.
Și nu pot... Nu am cum să sap aici.
Nu pot să caut larve sau râme.
Copacii nu au muguri. E greu!
Nu găsesc nimic de mâncare.
Mi-e foarte sete.
Și nu mai am energie.
Nu găsesc nimic de mâncare.
Și se face tot mai frig.
Soarele apune și temperaturile scad.
Cred că trebuia să căutăm apă înainte să încercăm să găsim de mâncare.
Să încercăm să găsim apă până nu se întunecă. Haideți!
Apoi vom merge mai departe
și vom încerca să găsim pașii următori.
Văd prin pâlnia asta,
e o stâncă abruptă cam la 20 de metri.
O să încercăm să traversăm cu grijă.
Să folosim pioletul.
Încerc să fac mici praguri.
Să-mi distribui greutatea între piolet și ambele picioare.
Păstrează-ți calmul! Rămâi calm.
Concentrează-te...
Nu mă întorc pe acolo, cu siguranță.
E mult până jos!
Cărarea se înfundă aici și e râpă pe ambele părți.
Și nu am cum să ajung la pragul ăla.
Uite încă un tunel!
Priviți, sunt niște scări care coboară în burta muntelui.
Mă întreb dacă duc la celelalte tunele.
Alo!
E cam înfricoșător...
Dar pare să fie singura cale.
O să pierdem semnalul radio înăuntru,
dar sper că tunelul ăsta o să mă ducă la Joe.
O să găsim un loc unde să mă odihnesc.
Să-i dau organismului câteva ore de aclimatizare
și să văd dacă mă simt mai în formă.
Bun, să urcăm între pietrele astea.
Pot să stau și să aștept aici.
Bun.
E foarte bine că m-am oprit să mă odihnesc
și când îmi trece durerea de cap și nu-mi mai e rău,
o să putem continua urcușul.
M-am odihnit puțin.
Și mă simt un pic mai bine.
E timpul să merg mai departe.
Urc până în vârf și cobor pe partea cealaltă. Haideți!
Timpul trece și Joe are nevoie de ajutorul nostru. Haideți!
Joe, ascultă-mă cu atenție.
Orice te amenință,
trebuie să-i arăți că tu ești șeful.
Nu știu, pot încerca s-o atac cu ceva.
Încearcă să te uiți în ochii ei, să faci mișcări agresive.
Întinde mâinile.
Latră la ea, urlă, dă-i ordine. Înțelegi?
Bine, Bear, încerc.
Pleacă de-aici!
Lovește în orice poți! Dă cu piciorul în fuzelaj!
Înțelegi? Terminat.
Pleacă! Valea!
Pleacă de aici!
- Nu știu dacă funcționează. - Pleacă!
Hai, Joe...
Joe?
Alo? Mai ești acolo?
Funcționează.
Pare că vrea să plece.
Bravo, Joe! Foarte bine.
Știu, crezi că a plecat, dar rămâi vigilent.
Aproape am ajuns pe culme.
După ce trec de ea,
ar trebui să te văd, așa că rezistă.
- Fii puternic, ajungem la tine, Joe. - Mersi, Bear.
Bear, terminat.
Haideți, să mergem!
Vârful pare să fie chiar dincolo de stâncile alea.
Dar spațiul dintre stânca aia și cealaltă pare strâmt.
Mai am doar puțin de urcat până în vârf.
Urcușul e mult mai abrupt aici.
Mult mai periculos. Necesită mai multă energie.
Dar e mai scurt și, probabil, mai rapid.
Sau mergem pe cărarea asta care urcă muntele
și sperăm că duce în vârf.
E un drum mai sigur, dar, probabil, mai lung.
Se va întuneca în curând
și o să fie imposibil să-l mai găsim pe Joe.
Așa că nu avem timp de pierdut.
N-o să fie un urcuș ușor.
E bine să ne punem casca.
Cum vedeți, aici se face un horn,
unde pereții se îngustează.
O să încerc să mă sprijin cu picioarele într-una dintre stânci
și cu spatele de cealaltă.
E greu în atmosfera asta rarefiată.
Bun, haideți!
Hai, că putem!
E mult de urcat pe hornul ăsta.
Bun, de aici mai avem doar puțin până în vârf.
Am ajuns pe vârful muntelui, priviți!
E prima oară când văd versantul celălalt.
Să încercăm să dăm un semnal.
Nu prea avem baterie.
Nu... A murit imediat.
Măcar am ajuns în vârf.
Acum trebuie doar să cobor
și să încerc să văd dacă găsesc epava.
Să vedem dacă-l găsim pe Joe.
Va fi floare la ureche, nu-i așa?
Hai s-o luăm pe aici și să coborâm.
N-o să fie un urcuș ușor. E bine să ne punem casca.
Cum vedeți, aici se face un horn,
unde pereții se îngustează.
O să încerc să mă sprijin cu picioarele într-una dintre stânci
și cu spatele de cealaltă.
E greu în atmosfera asta rarefiată. Și mă doare capul de mor.
Mă simt groaznic.
Sunt foarte amețit...
Răul de altitudine... Îmi amintesc de el.
Poate trebuia să mă opresc și să-mi las corpul să se aclimatizeze.
O să încerc să merg mai departe.
Mă descurc.
E drum lung până în vârf.
Nu sunt sigur că mai am putere.
Știu că e din cauză că am urcat mai sus
și aerul e tot mai rarefiat.
Problema e că dacă fac o greșeală acum...
o să mor sigur în râpă.
Cred că uneori trebuie să fii inteligent,
să știi când să mergi mai departe
și când să te oprești, să te întorci,
să te pregătești și să încerci din nou.
Dacă vreau să supraviețuiesc, trebuie să mă întorc.
Am nevoie de mai mult oxigen, de aer mai dens, de altitudine mai mică.
E clar că trebuia să-mi las corpul să se aclimatizeze.
Să ne întoarcem la intrarea în tunel!
Să încercăm pe acolo.
Joe va trebui să mai aștepte puțin.
Bun...
Înapoi la tunele!
Bun, cărarea mă duce către vârf, ceea ce e bine.
Dar îmi ia foarte mult timp. Nu e drum drept.
Consum timp și energie.
Am urcat muntele.
Și sunt foarte obosit.
Am ajuns la capătul cărării și iată vârful. Haideți!
Am ajuns pe vârful muntelui, priviți!
E prima oară când văd versantul celălalt.
Să încercăm să dăm un semnal.
Nu prea avem baterie.
Nu... A murit imediat.
Măcar am ajuns în vârf.
Acum trebuie doar să cobor
și să încerc să văd dacă găsesc epava.
Să vedem dacă-l găsim pe Joe.
Va fi floare la ureche, nu-i așa?
Hai să coborâm pe aici.
Trebuie să găsesc avionul.
Trebuie să fie pe undeva pe aici.
E foarte abrupt aici.
Dar priviți! Coada avionului!
Și o altă bucată acolo. Ne apropiem.
Uite carlinga! E în echilibru precar pe muchia aceea.
Hei! Mă auzi?
Bear?
Bear, sunt aici!
Ești bine, Joe?
Sunt prins în avion și...
Când mă mișc, și avionul se mișcă.
O să găsesc o soluție. Rezistă!
Voi folosi frânghia. O înfășor pe stânca asta.
Cobor în rapel și apoi văd cum ajung la el.
Bun, cobor la tine!
Nu face mișcări bruște, Joe!
Bine. Grăbește-te!
Te scot eu de acolo!
Mai avem cam 16 m până la ultima bucată din epavă.
Dar cum îl aduc sus pe Joe?
Ori încerc să-i arunc frânghia asta,
îl pun să se lege cu ea și încerc să-l trag aici,
ori cobor în rapel la el și îl ajut,
dar o să fie mai greu să încerc să urc cu el.
Avionul poate cădea în prăpastie în orice moment.
Să cobor în rapel până la el și să încerc să-l ajut
sau să-i arunc frânghia și să-l ghidez de aici?
Bun, Joe, o să-ți arunc frânghia.
- Bine. - Încearcă s-o prinzi.
- Scoate brațul pe geam! - Bine.
Vine! Unu, doi, trei!
Bine!
Înfășoar-o în jurul tău și prinde-o cu carabina.
- Joe, te-ai prins? - Da, trage-mă sus!
Desfă-te din centura de siguranță!
- Bine! - Și rostogolește-te afară! Te țin eu.
Unu...
- ...doi... - Bine!
Trei... Hai!
Te-am prins!
Au, capul meu!
- Ești bine, Joe? - Da, Bear.
Trage-mă sus!
Da!
- Slavă Domnului! - Hai, urcă!
Bravo!
- A fost cât pe ce. - Cât pe ce.
Cât pe ce!
Ce explozie!
Mi-a revenit memoria de la ea.
Da? Poate.
Îmi amintesc familia mea.
Și îmi mai amintesc...
că ai fost mereu un pilot groaznic.
Știu exact ce trebuie să facem.
Trebuie să coborâm pe firul văii.
- Vezi copacii de acolo? - Da.
Acolo vom găsi hrană și apă
și, dacă coborâm până jos în vale, vom găsi și oameni.
Da! Hai să mergem!
O luăm pe aici.
Apropo, ce animal era ăla?
Nu știu, dar să nu ne întoarcem să aflăm!
Dacă aveți curajul să vă întoarceți sau s-o luați de la capăt,
ați ratat o grămadă de aventuri și mistere în tunelele acelea.
Cine știe, poate dați peste animalul ăla!
Așa că aveți grijă!
Vin la tine, Joe!
Mai am vreo șase metri.
Nu mișca avionul!
Cred că e pe cale să cadă.
Da, știu. O să te leg cu frânghia asta.
Bine.
Acum ești asigurat.
Întinde-mi o mână!
- Bine. - Cu stânga scoate-ți centura.
- Ești gata? Unu, doi, trei. - Bine.
- Hai! - Te-am prins!
A fost cât pe ce!
- Căpitanul Raynor, așa! - Da.
Îmi amintesc!
- Slavă Domnului! - Îmi amintesc tot.
- Da? - Îmi amintesc accidentul.
- Da? - Și familia mea.
Și știu ce trebuie să facem ca să scăpăm de aici.
N-o luăm pe acolo, traversăm lateral.
Vezi munții aceia?
Apoi putem urma firul văii.
O să ajungem jos și o să găsim oameni.
- Bine! - Mergem într-acolo.
Apropo, ce animal era ăla?
Nu știu, dar să nu ne întoarcem să aflăm!
Dacă aveți curajul să vă întoarceți sau s-o luați de la capăt,
ați ratat o grămadă de aventuri și mistere în tunelele acelea.
Cine știe, poate dați peste animalul ăla!
Așa că aveți grijă!
Bun, să aprindem felinarul!
O să vedem cât ne ține.
Haideți înăuntru!
Urăsc șobolanii!
Simt un pic de curent pe față aici.
Da, din tunelul ăsta.
Și unde e vânt...
Curentul trebuie să vină de undeva.
Mă iau după el și sper că ne duce pe partea cealaltă a muntelui.
Ia uitați aici!
Niște scări cât văd cu ochii.
Aici se înfundă drumul.
Dar din tunelul ăsta simt un vânticel.
Deci putem urca scara...
sau o luăm pe tunelul ăla și urmăm curentul de aer.
Nu știu cât mai ține felinarul ăsta.
Dar cine știe încotro duc scările?
Pe unde credeți că ajungem la Joe?
Bun... să urcăm!
Să sperăm că traversează muntele.
În momentul ăsta, pare că urcăm continuu.
Când ajungem sus, poate o să avem din nou semnal radio.
Îmi ia mai mult decât credeam să urc scările astea.
Să sperăm că Joe mai rezistă puțin!
Haideți!
Scările astea parcă n-au sfârșit!
Simt altitudinea, fără discuție.
Parcă văd o lumină în față!
Da, aici!
Uite, duce afară!
Lumina zilei!
Ia priviți!
E o râpă foarte abruptă,
dar cred că am urcat vreo trei sferturi de munte.
O să găsim o cale de a urca ultima porțiune.
Bun, vom înnoda frânghia.
Să-i dăm bătaie!
Aud ceva care umblă pe jos.
Am lovit ceva!
Sunt șoareci sau șobolani.
Bun, o ia pe aici.
Sau pe aici.
Simt o ușoară briză pe aici.
Deci probabil e mai bine pe acolo.
Facem dreapta la prima răscruce.
Așa... Facem un nod suprasolicitat.
Bun.
Cu siguranță simt curentul.
Trebuie să vină de undeva. Trebuie să fie o deschidere
și asta caut, o ieșire din tunele pe cealaltă parte a muntelui.
Aici e un alt zid...
Deci avem o răscruce.
O luăm la stânga sau la dreapta? De unde vine curentul?
Simt un curent ușor din partea asta.
Bun, stânga. Facem o buclă.
S-o luăm pe aici!
Și apoi o luăm pe aici, către dreapta.
Să vedem dacă avem mai mult noroc pe aici.
Deci o luăm pe aici.
Nu e semn bun...
Trebuie să fim foarte atenți în jur și să avem mare grijă.
Felinarul începe să moară... Hai!
S-a stins cu totul.
Cred că până aici am ajuns cu felinarul.
Am prins un gândac!
Uitați!
Gândacul ăsta are un gust de parcă trăiește aici, în tunel,
de foarte multă vreme.
Mi-a dat un pic de energie ca să merg mai departe. Hai!
Înaintăm foarte lent pe întunericul ăsta.
Cred că e timpul să aprindem felinarul
și să mergem mai departe.
Ați auzit?
Șobolani.
Bine...
Așa mai merge!
Acum avem lumină.
O să putem înainta mai repede,
ca să încercăm să ieșim din tunel.
Au, burta mea...
E de la miriapodul ăla.
Mi-a picat foarte greu la stomac. Simt amar în gură de la bilă.
Stați așa...
E mai bine că l-am vomitat.
Să mergem mai departe.
Uite o ușă veche!
Ce loc ciudat...
Am găsit o găleată veche sau ceva.
De fapt, cred că e o cască.
Dar ia ascultați!
Ecoul e mult mai puternic.
Cred că suntem mai degrabă într-o cameră decât într-un tunel.
Bun...
Ce-a fost ăla?
Au, capul meu!
Cred că am dat peste un fir-capcană.
Dar mi-a revenit memoria.
Am piciorul înțepenit aici.
Nu cred că ajung prea curând la căpitanul Joe.
Se pare că vom fi blocați aici ceva vreme.
Lumina zilei!
Ce priveliște minunată!
Parcă am fost captiv înăuntru multă vreme.
Mă simt foarte slăbit.
Nu m-am mișcat de mult...
așa că piciorul nu și-a revenit cum trebuie.
Uite avionul!
E acolo, se vede la marginea stâncii.
Căpitane!
Joe!
Nu, am ajuns prea târziu...
Joe!
Unde e Joe? Și e teafăr oare?
Căpitane Raynor!
Nu pot să nu mă gândesc ce-ar fi fost
dacă nu dădeam peste firul ăla.
Măcar ne putem întoarce. Putem s-o luăm de la capăt și să încercăm din nou.
Să alegem altfel de data asta.
Nu ne vom da bătuți până nu-l salvăm pe căpitanul Joe!
S-o luăm pe aici.
Priviți, altă picătură aici.
Ceva a răsturnat piatra aia.
Iarba e bătătorită aici.
E ceva acolo, cu siguranță.
Dacă e animalul care a distrus
rămășițele carlingii avionului,
trebuie să am mare grijă.
- Bear? - Da, eu sunt.
Îmi pare rău!
- Joe! - Credeam că ești un animal feroce.
Doamne... Un animal feroce?
Da, l-am speriat, dar bântuie pe aici, pe undeva.
Așa că nu trebuie să zăbovim.
Joe!
Căpitane Raynor, îmi amintesc de tine!
Sigur!
Cel mai puternic tip și cel mai prost pilot pe care-l cunosc.
Mă bucur că te văd!
Ce bine că ești în viață!
Ce bine! Îmi amintesc chestii, îmi amintesc de familia mea.
Nu e bine s-o luăm pe crestele munților.
Trebuie să coborâm în vale.
- Vezi acolo? - Da.
Vezi copacii ăia verzi?
Pădurea înseamnă resurse, adăpost, apă, hrană
și, dacă coborâm până jos în vale,
mergem pe firul ei și vom găsi și oameni.
- Hai să mergem! - Ești pregătit?
- Mereu, prietene. - Te simți bine?
Terenul e încă abrupt. Nu te grăbi.
Așa. Bravo!
Bravo! V-ați folosit la maxim cunoștințele de supraviețuire.
Nu va mai trece mult și vom fi salvați.
Dar ce animal era ăla?
S-o luăm de la capăt?
Sau să ne întoarcem și să luăm alte decizii,
ca să vedem dacă putem afla?
Subtitrarea: Raluca Dimitriu