Dobré ráno.
Je 11 stupňů v devět hodin dnes ráno, 23. června, a tady je naše hlavní zpráva.
Tragédie v Knoxvillu.
Přede dvěma dny, v neděli ráno, 21. června,
vstoupil do areálu baptistické univerzity v Knoxvillu osamělý střelec
s puškou v ruce.
Tam vylezl na věž s hodinami a začal střílet do davů dole.
Je hlášeno třináct mrtvých a dvacet šest vážně raněných.
Dnes odpoledne přijeli do Knoxvillu president Reagan a první dáma,
aby vyjádřili upřímnou soustrast rodinám obětí.
Policie zatím nezveřejnila identitu střelce,
ale anonymní zdroj oznámil, že podezřelý ve vazbě je
17letý chlapec.
Pokračujeme ve zpravodajství o zabíjení v Knoxvillu.
PEKELNÝ STROJ
JIŽNÍ KALIFORNIE o 25 let později
VAŠI POMOC
S POZDRAVEM, WILLIAM DUKENT
Toto je zpráva pro Williama DuKenta.
Pane DuKente. Hm…
Tady je Bruce Cogburn.
Volám kvůli dopisům, které jsem od vás obdržel.
Nevím, jak… jste mě našel.
Možná jste… získal mou poštovní schránku od starého agenta nebo někoho.
Pokud ano, ta informace neměla být nikdy sdílena.
Nicméně, z vašich dopisů se zdá, že toho o mně docela dost víte.
Takže mohu jen předpokládat,
že jste si vědom mého postoje, co se týče debat o mojí práci.
Rozhovory nedávám. Nikdy jsem nedával.
A nikdy nebudu.
Tak či tak…
Přeji vám úspěch při práci na vaší knize.
Prázdná stránka může být někdy děsivou vyhlídkou,
tak hodně štěstí.
PEKELNÝ STROJ COGBURN
VÁŽENÝ PANE COGBURNE
KAPITOLA PRVNÍ
Pane DuKente, tady je Bruce Cogburn, volám vám znovu.
Pokaždé musím jet 22 kilometrů k nejbližší telefonní budce.
Myslím, že jsem byl velice zdvořilý,
pokud jde o vaši knihu a můj nezájem vám s ní pomoci,
ale zdá se, že jsem to neřekl dost jasně. Takže, jděte do prdele.
Vaše dopisy jsou nevyžádané a obtěžující, tak je prosím přestaňte posílat.
Já se mezitím zbavím své poštovní schránky,
abyste si ušetřil tu námahu.
A ještě jedna věc.
Pořád se mě ptáte, proč jsem nenapsal druhou knihu.
21. červen. 1981. Knoxville. Ale to vy víte.
SOUKROMÝ POZEMEK VSTUP ZAKÁZÁN
Kurva.
Blahopřeji k milionu prodaných výtisků!
KNIHA ROKU 1981
Před několika dny mi byl doručen na zápraží balíček.
Byla to krabice pásek do psacího stroje pro velmi specifický psací stroj.
Ten, který jsem použil k napsání své knihy.
Měl bych vám říct, že něco z toho, co o mně bylo řečeno, je pravda.
Například, pokud najdu kohokoli cizího na svém pozemku…
tak ho na místě zastřelím.
To není výhrůžka.
To je prostě fakt.
Tak se ode mě a od mého domova držte zpátky
a nezkoušejte upřímnost mého odhodlání.
Bůh žehnej Americe.
Vezmu si i dvě ty lahvičky, dík.
Jo.
TACO PRODÁN
KiKO PRODÁN
Saul.
Podle hebrejské bible byl Saul prvním králem Izraele.
Tos určitě nevěděl.
A pak, v bitvě s Filištíny,
se král Saul nabodnul na svůj meč, aby se vyhnul zajetí.
To je drsnej způsob, jak odejít, podle mě.
Saule!
Vy jste Bruce Cogburn?
Možná. Od koho je ten dopis?
Hm… Od Williama DuKenta?
Co když ho nechci?
Mohl byste se stavit v kanceláři, vyplnit pár formulářů?
- S sebou žádné nemám… - Můžete ho dát do toho sudu?
Můžete je tam dát všechny.
- Všechny? - Bude jich víc.
- Bruci? Seš to ty? - Jerry?
- Jak dlouho to je? - Poslouchej, s kým jsi mluvil?
- Promiň? - Kdo ještě ví, kde bydlím?
- O čem to mluvíš? - Tvá účetní, sekretářka…
Bruci, já jsem jedinej, kdo o tobě něco ví, jasný?
Jak jsme se dohodli.
- Je všechno v pořádku? - Jo.
- Zatraceně skvěle. - Dobře, fajn.
Vím, co řekneš, ale jen mě vyslechni.
Nakladatel to chce vydat znovu. Zvláštní výroční vydání.
A chce vědět, jestli bys napsal předmluvu. Jenom pár slov.
Jen abys světu připomněl, že ještě existuješ.
Kolik slov? Do knihy? Kolik jich potřebuješ?
Na pár stran.
Zvážím to.
Možná jste
kurva ten nejneodbytnější člověk, jakýho jsem poznal.
Devadesát ručně psaných dopisů v dnešní době
není malý výkon.
Musí to však skončit.
Kdysi jsem něco znamenal. Ale zdá se, že hodně lidí si to vysvětluje tak,
že mám ztělesňovat jejich specifickou představu
o hrdinovi. Ale, pane DuKente.
Moje názory…
jsou moje vlastní.
Rozumíte? Takže vám doporučuji, abyste vyšel do světa…
a objevoval sám za sebe a důvěřoval svým vlastním smyslům,
protože já tu kurva nejsem od toho, abych byl někomu inspirací.
Něčí múzou.
Kurva.
Co by podle vás…
mohlo být…
mimořádnou charakteristikou lidstva?
Za A: Jazyk? Za B: Výroba nástrojů?
Nebo za C: Poslušnost?
Protože podle mě by to mohla být poslušnost.
Jsme kurva společenská zvířata, nebo snad ne?
Vyvinuli jsme se, abychom spolu navzájem vycházeli. A většinou se dohodli.
Avšak, jsme kurva jediný stvoření, který projevuje aroganci,
když jde o poslušnost. Nebo snad ne?
Něco pro vás. Souhlas s lidmi, pro něž je Země plochá.
Společnost ploché Země. Co mě teď napadá.
Důkazy mohou poukazovat na to, že Země je kulatá.
Ale… Ale! To kurva neznamená, že Země je kulatá. Ne?
Vždyť, když se nad tím zamyslíte, většina lidí
viděla Zemi kulatou jen na fotografii.
Rozumíte? Vy, já, každodenně zažíváme naši Zemi jako plochou.
Plochou.
No, vlastně, je trochu kopcovitá.
Tak bych měl možná podporovat Společnost pro kopcovitou Zemi.
Myslím, že ti, pro něž je Země plochá, to úplně nedomysleli.
Evidentně je plochá
a kulatá a kopcovitá
a má i všechny ty ostatní tvary.
Tady je Bruce Cogburn, volám znovu, kvůli vašemu poslednímu kontaktu.
Musíte mi přestat psát, jasný?
Dobré ráno.
Ve městě je pár schůzek,
na které bych vás mohla odkázat, pane Cogburne, pokud máte zájem.
Ne? Dobře.
Dobře.
Nemusím vás odvézt domů, jste si toho vědom?
Můžeme prostě jen zajet na stanici a vyřídit to.
- Z čeho bych byl obviněn? - Z opilosti na veřejnosti.
- Byl jsem v telefonní budce. - Na veřejném pozemku.
Vaše jméno jsem už někde slyšela, pane Cogburne.
Jste slavný?
Jste ten spisovatel, co napsal Pekelný stroj.
Protože si pamatuju, jak jsem ji na střední brala z police,
kvůli Knoxvillu.
To jste vy? Cogburn?
V mým autě.
To je super.
Nesvaloval Manson všechny svoje vraždy na Rolling Stones?
- Na Beatles. - Co?
Nebyli to Rolling Stones. Ale Beatles.
Ano. „Helter Skelter“.
Ten chlap je kurva šílenec.
Blázni si asi vždy hledají záminku, proč bláznit, víte?
Ať už je to třeba píseň, mluvící pes, víte?
Kniha.
Máte rád závody upravených silničních aut?
- Ani ne. - Já taky ne.
Můj bratr? Je skalní fanda.
Před deseti lety upravoval pneumatiky pro závodní tým u Carson City.
Říkali mu Zaříkávač hlíny.
Na dráhu se jen podíval, a přesně věděl, jak pneumatiky upravit.
Poslední závod sezóny, body z mistrovství v ohrožení, dráha šíleně rozbahněná.
Auta všude klouzala, a bratr zavolal svýho řidiče,
aby vyměnili pneumatiky.
A asi o dvanáct kol později zadní pneumatika praskla.
Řidič ztratil kontrolu, konec.
Naboural do auta, to nabouralo do dalšího. A tak dál.
Než se člověk vzpamatoval, čtyři řidiči byli mrtví.
Tak to vyšetřovali a nezjistili na té pneumatice žádnou vadu.
Prostě praskla.
To se na závodech někdy stává.
- Co se stalo s vaším bratrem? - Nechal závodění.
Pár let chodil z rehabilitace na rehabilitaci.
Teď dělá nočního manažera ve Walmartu.
Což je škoda, protože… závodění miloval.
Kdo… jsem… já?
Kdo vlastně jsem?
To je otázka, již každý z protagonistů musí zodpovědět
do konce svého příběhu.
Jestliže váš hrdina nedospěl k nějakému katarznímu poznání
toho, kdo je, než dopíšete poslední stranu,
tak vás musím bohužel informovat, dámy a pánové, že jste svého čtenáře zklamali.
PEKELNÝ STROJ Předmluva Bruce Cogburn
Když jsem Pekelný stroj začal psát
Co když nemám, co bych řekl?
Tak nejdete dost hluboko.
Jděte do hloubky.
Cesta, kterou budujete, po níž budou vaše postavy putovat,
by neměla být dlážděná, snadná.
Protože zjistit, kdo jste…
nikdy snadné není.
Nemám úplně jasno, pokud jde o omluvu.
Na jedné straně, život je nejlepší žít s pohledem do budoucna
a nebrečet nad rozlitým mlékem.
A na druhé straně, přiznání si svých chyb posiluje určitou integritu.
Takže, v tomto ohledu, mě mrzí, že jsem vám řekl, že vás zabiju.
Vím, že jsem nepoužil přesně ta slova, ale ten náznak tam rozhodně byl.
Takže
bych vám chtěl nabídnout tento dar, jako projev lítosti.
Je to malá upoutávka na vaši knihu.
Citát.
„William DuKent je opravdu velká osina v zadku.
Ale má pevný charakter,
což se o většině světa říct nedá.
Bruce Cogburn.“ Konec citace.
A taky přeju veselé Vánoce, jestli na tyhle věci věříte.
Poslyšte, jestli se chcete projet…
nedaleko je malá kavárna, jmenuje se Casa Segura. Je na sjezdu 62.
Jestli tam budete v pátek dopoledne, řekněme v 11 hodin, možná tam budu taky.
To je vše.
Pro uložení této zprávy stiskněte jedničku.
Zpráva uložena.
- Mohu vám dolít? - Jo, dík.
Hodně štěstí k vašemu psaní Bruce Cogburn
P.S. Neprodejte ji prosím na Ebayi!
Konečně.
Promiň, že jdu pozdě.
Nebudu vám lhát.
Měl jsem v úmyslu se nedostavit.
A pak, samozřejmě, nastal ten den a já si řekl:
„Seru na to, můžu to rovnou vyřídit.“
Tak si umíte představit mé překvapení, když jste se nedostavil vy.
Minulý týden jsem od vás nedostal žádné dopisy,
tak jsem rád, že jste dostal mé vzkazy.
Je čas začít otravovat další oběť, co?
A tu upoutávku na vaši knihu si můžete nechat.
Zasloužil jste si ji.
Myslím, že tohle je na shledanou, pane DuKente.
Na shledanou.
Jak jsem vám říkal, pane, vyzvedáváme a doručujeme tentýž den.
Potřebujete doručit balíček do San Diega do konce dne…
- To můžeme udělat. - Takže zásilky vyzvedáváte?
Pro naše zákazníky je to tak pohodlnější.
Protože potřebuju vědět, odkud byla tato obálka vyzvednuta.
Už jste naší služby využil. Jaká byla?
Bezchybná.
Jo? Jaká je vaše zpáteční adresa?
Aspen, Colorado.
Aspen, Colorado? No, tak daleko rozhodně nejezdíme.
- Evidentně musí být odněkud vyzvednuta. - Jo, tak to obvykle funguje, pane.
Musí být nějaká adresa, kterou mi můžete dát.
Při vší úctě, pane,
my velmi chráníme soukromí našich klientů.
Firemní politika. To jistě chápete.
Chápu.
Ale tu adresu potřebuji.
Nic mi to nenašlo.
- Žádná vyzvednutí, doručení, nic. - Musí v tom být nějaká chyba.
Odkud to máte, ještě jednou?
Od vašeho řidiče. Mám takových doma sto.
- Doručil vám to jeden z našich řidičů? - Ano. Jezdí s červeným hatchbackem.
Jak jsem vám říkal, pane…
tohle jsou jediná vozidla, která naši řidiči používají.
Celou tu dobu? Zkurvenej kretén! Nezvanej!
Zasraný auto!
Pane Cogburne?
Jste v pořádku?
- A zaznamenal jste tu espézetku? - Ne.
Víte, v Coloradu, Nevadě, Texasu, všude vypadají jinak.
Neviděl jsem je.
A byl velkej? Hubenej? Malej? Vysokej?
- Já nevím. - Ale no tak.
- Něco si pamatovat musíte. - Nic, kurva, Ok?
Neviděl jsem ho dost dobře, takže…
Tak dobře, já tyhle sračky dneska nepotřebuju. Mám volno.
Nechcete prostě zajít na stanici…
Myslím, že měl dlouhý vlasy. Jako… myší barvy, myslím.
- Co ty dopisy? Co je v nich? - Nic. Je to jen rádoby spisovatel.
Aha. Takže jsou spíš fanouškovský než výhružky smrtí?
Byl zatraceně v mým domě.
Víte, co ten chlap, co četl vaši knihu?
- Ten střelec z Knoxvillu. - Ne, to není on.
Jste si tím jistý?
Ten hnije ve vězení s maximální ostrahou
někde v Novým Mexiku, už dlouho, to není on.
- Můžeme už jet domů? - Můžeme.
Stavím se na stanici a podívám se na jeho coloradskou adresu.
Pojedu i kolem nějakých motorestů a mrknu, jestli se tam neubytoval někdo
- s červeným hatchbackem. - Dobře.
Můžu se vás na něco zeptat?
Je někdo, kdo by s vámi mohl mít nevyřízený účty?
Ne.
Tak. Jedem.
Zavolejte mi, jestli se cokoliv změní.
POLICISTKA LAURA HIGGINSOVÁ
Zachovejte klid, pane Cogburne.
- Zajedem ještě na zmrzlinu? - Ne. Koupíme rybu, neuvařenou.
- Syrovou rybu. - Fuj. Ne. Já chci zmrzlinu.
Vašemu vyhledávání - William DuKent - neodpovídají žádné dokumenty.
Podezření na žhářství v případě požáru domu v Aspenu.
Ano, velitel požárního sboru prozradil, že existují důkazy,
že tento předměstský dům v Aspenu někdo úmyslně zapálil.
Sousedé mi řekli, že dům je již desítky let opuštěný
ale to zlo, jak to nazývají, které tu kdysi žilo,
na adrese 53 Highland Avenue, bylo kdysi v centru národní tragédie.
V červnu 1981, 17letý Dwight Tufford
vyrazil z Aspenu, kde bydlel, na 23 hodin dlouhou cestu do Knoxvillu v Tennessee.
Když tam přijel, provedl nemyslitelné,
zabil 13 lidí a další dvě desítky jich zranil
během pouhých několika minut.
Z vrcholu věže uprostřed areálu
mířil Tufford na dav dole vysoce výkonnou puškou.
U soudu řekl Tufford soudci, že je nevinný
a vypovídal, že mu byl vymyt mozek, aby zabíjel,
když si přečetl kontroverzní román Pekelný str…
Seš zkurvenej zbabělec. Slyšíš mě?
Vím, jak vypadáš, DuKente. A jestli tě najdu, tak tě kurva zabiju.
Rozumíš? Já tě kurva zabiju!
Kurva!
Hej. Saule.
Co to kurva je?
Máte jednu novou zprávu.
Pro poslech zpráv stiskněte jedničku.
Seš zkurvenej zbabělec. Slyšíš mě?
Vím, jak vypadáš, DuKente. A jestli tě najdu, tak tě kurva zabiju.
Rozumíš? Já tě kurva zabiju!
Pro uložení této zprávy stiskněte jedničku.
Pekelný stroj
Pro uložení této zprávy stiskněte jedničku.
Hodně štěstí k vašemu psaní. Bruce Cogburn
P.S. Neprodejte ji na Ebayi!
Zpráva uložena.
Toto je model té střelby.
- Knoxville. - Jo.
Tak co teď budete dělat?
Vlastně nic. Technicky je to vstup na cizí pozemek.
- Vstup na cizí pozemek? Jděte do hajzlu. - Klid, jsem na vaší straně.
Co je na té nahrávce?
Nevím.
VÝSLECH 6-21-81
Máme doklad s vaším jménem o zaplacení vysoce výkonné pušky kreditní kartou.
Vaši přítomnost na místě činu dosvědčují desítky svědků.
Já to neudělal.
Neudělal jste co, pane Tufforde?
Neudělal jsem ty věci.
Dwighte.
Můžu vám říkat Dwighte?
Poslyšte. Nemůžeme vám pomoct, když nepomůžete vy nám, rozumíte?
Ta puška. Kterou jsme našli ve vašem autě, je vaše?
Ano.
Šel jste s tou puškou do zvonice?
Ano.
Vím, že teď to nebude snadné, ale chci to od vás slyšet, ano?
Já…
Neměl jsem na vybranou.
Musel být potrestán.
Kdo musel být potrestán, Dwighte?
Bůh.
Víte, pro Něj jsme jen řada kostek domina.
A jakmile se vy i já převrhneme, už nebudeme relevantní.
Proto nás udělal smrtelnými, víte?
Abychom mohli zapadnout v prachu.
Zmizet.
Ale když dokážeme najít kostky, ty, které se ještě nepřevrhly…
tak je možná ještě šance to zastavit.
- Zastavit co? - Jeho plán.
Nikoho jsem dnes ráno nezabil.
Jen jsem Bohu ukradl pár kostek domina.
A možná, když budu mít štěstí, se ještě nepřevrhly.
Jste pobožný člověk?
- Člen nějakého kultu? - Ne.
Tak jak vás tohle k čertu napadlo?
Pekelný stroj.
Měl byste si to přečíst.
Všichni byste si to měli přečíst.
Pak pochopíte, jak jsme pro Něj všichni bezvýznamní.
Už se Tě nebojím.
Slyšíš mě?
Už to nezastavíš, ty psychoušskej zmrde!
- Posaďte se. - Já vím, proč tu jsem!
Sedněte si.
Já vím, proč tu jsem!
Jdu si jen zakouřit.
Můžete mi říct, o čem ta vaše kniha je?
Je o knězi, který nalezne Boha.
- Metaforicky, nebo… - Ne. Doopravdy.
O čem hovoří?
Ten kněz chce vědět,
v čem spočívá smysl jeho života, a tak Bůh… mu řekne,
vysvětlí mu, že když mu bylo 12, tak ho přiměl, aby šel přes silnici…
zpomalit auto.
Kdo byl v tom autě?
Není důležitý, kdo v tom autě byl. Jen je potřeboval zpomalit.
To je všechno?
Jo. To je všechno.
A pak, na konci, se kněz pomstí.
Cože, Bohu?
Všem.
- Jdu domů. - Chci vám uvnitř ukázat ještě jednu věc.
Pokaždé musím jet 22 kilometrů k nejbližší telefonní budce.
Tohle nemusím poslouchat. Vím, co jsem říkal.
Poslechnout si musíte něco jinýho.
Tento hovor bude nahráván a monitorován.
- Máte hovor na účet volaného od… - Dwighta Tufforda.
…vězně ve federálním nápravném zařízení v Novém Mexiku.
Pro přijetí tohoto hovoru stiskněte jedničku.
Zpráva uložena. Další zpráva.
Tento hovor bude nahráván a monitorován.
- Máte hovor na účet volaného od… - Elijah?
Jste tu?
Jste v pořádku?
- Policistka Higginsová. - Tady Bruce.
Poslyšte.
Neznáte náhodou někoho ve vězení s maximální ostrahou v Novém Mexiku?
Znám tam pár dozorců. Proč?
Myslím, že budu potřebovat laskavost.
NÁVŠTĚVA Richard Smith
Máte deset minut.
Nekouřím.
Znám vás?
Ne.
Nevypadáte jako „Smith“.
Osobně bych vás tipoval na O'Haru nebo Campbella, ale…
Hele, tohle je svobodná země, ne?
Vy jste spisovatel?
Proč se na to ptáte?
Lidi, co sem chodí, jsou buď, za A: spisovatelé, za B: cvokaři.
Nejsem ani jedno.
Dobře.
Tak to je skvělej začátek.
Tak kdo kurva jste?
Nikdo důležitý.
Přišel jsem si jen promluvit.
Dobře.
O Williamu DuKentovi.
- Vy jste policajt? - Ne.
Hele, hoši. Znáte předpisy.
Musí tu být můj právník, jestli je tenhle chlap polda.
Nejsem polda.
Ale vím, že jste s DuKentem nedávno mluvil.
Nejste moc dobrej v pokeru, co?
Ta otázka, hned na začátku.
Příliš konkrétní.
Žádná šedá zóna, s níž by se dalo pracovat.
Kdybyste byl slovo „mluvil“ vyměnil za „komunikoval“…
pak bych nevěděl, co víte, víte?
Ale vy jste řekl „mluvil“, což mi říká, že…
víte hovno.
Slova, když nevíte, jak s nimi hrát…
vás zradí, na to vemte jed.
Proč vás zajímá William DuKent?
Odpovím na to, až mi řeknete, co chtěl on od vás.
- Můj názor. - Váš názor na co?
Na knihu. Pekelný stroj. Četl jste ji?
- Ne. - Dobře. Nedělejte to.
Ta kniha vás odrovná.
Správná kombinace slov přiměje člověka k tomu, aby udělal…
prakticky cokoliv.
Pět minut.
Slyšel jste někdy o číselných stanicích?
Během studené války probíhalo vysílání na krátkých vlnách,
kdy byly po rádiových vlnách posílány šifrované zprávy.
Obvykle ženský hlas, který chrlil čísla a nějaký sračky v němčině.
A veřejnosti to znělo jako snůška nesmyslů,
zatímco ve skutečnosti to byla složitá šifra.
Krása toho spočívala v tom, že místo toho, aby třeba označily okno písmenem X
nebo ukryly mikrofilm v děravém zubu,
měly ty svině tu drzost vysílat své zprávy s nejvyšším stupněm utajení
veřejně, aby je slyšel celý svět.
Cože, říkáte, že v té knize je ukrytý vzkaz?
Něco takového.
- A co je to? - Vy jste ji nečetl, co?
Takže by to bylo jako popisovat slepci tyrkysovou barvu.
- Takže já jsem slepec? - Všichni jste.
To je zvláštní. Myslel jsem, že jsme kostky domina.
- Dál mluvit nebudu. - Počkejte.
Je tak snadný sedět na té straně světa a soudit mě, co?
- Proč chtěl DuKent slyšet váš názor? - Zeptejte se ho sám.
- Stráž. - Prosím, řekněte mi to.
Chtěl vědět, jestli jsem v té knize viděl to, co on.
Ale nakonec se ukázalo, že je jen zkurvenej lhář,
jako všichni ostatní.
Proč? O čem lhal?
Řekl mi, že když k němu budu upřímný…
- tak přijde. - On? DuKent?
Ne. Ten hajzl, co mě sem dostal.
Bruce Cogburn.
Omlouváme se. Váš hovor nelze uskutečnit.
Zkontrolujte prosím číslo a vytočte je znovu.
Omlouváme se. Váš hovor nelze uskutečnit.
Zkontrolujte prosím číslo a vytočte je znovu.
Omlouváme se. Váš hovor nelze uskutečnit.
Zkontrolujte prosím číslo a vytočte je znovu.
Omlouváme se. Váš hovor nelze uskutečnit…
ZAVOLEJ MI! JERRY!
- Bruci. - Jerry.
Nevím, co ti řekli nebo s kým jsi mluvil…
Máme ten rukopis. Je brilantní.
- Cože? - Anonymní? Ale no tak.
Nikdo nepíše jako ty.
Nevím, jak celý to téma a všechno uchopíme marketingově.
Dává naprostej smysl, že na to jdeš přes tu „anonymitu“.
O čem to mluvíš?
Tvůj protagonista prostě mluví hodně podobně jako ty.
Ale musím ti říct, ten William DuKent, to je něco jinýho.
- Cos říkal? - William DuKent. Říkám to správně?
Kdy můžeme dostat zbytek rukopisu?
- Pošli mi to! - Cože?
- Bruci, o čem to sakra mluvíš? - Pošli mi kurva ten rukopis, Jerry!
PERFECTION PRINTING FAXY
KAPITOLA PRVNÍ
stará opuštěná čerpací stanice.
Telefonní budka.
Vytočí číslo
a čeká na
PÍPNUTÍ!
„Volám kvůli dopisům, které jsem od vás obdržel.
Nevím, jak jste mě našel.
Možná jste získal mou poštovní schránku od starého agenta nebo někoho.“
„Saul. Podle hebrejské bible byl Saul prvním králem Izraele.
Tos určitě nevěděl.“
„Vaše dopisy jsou nevyžádané a obtěžující, tak je prosím přestaňte posílat. Slyšíte?“
„Protože já tu kurva nejsem od toho, abych byl někomu inspirací.
Něčí múzou.“
„Vaše jméno jsem už někde slyšela, pane Cogburne. Jste slavný?“
- „Kdo jste?“ - „Nikdo důležitý.“
- „Vy jste ten spisovatel.“ - „21. června. 1981.“
- „Knoxville.“ - „Ta kniha vás odrovná.“
„Blázni si asi vždy hledají záminku…
- …víte?“ - „Musel být potrestán.“
- „Kdo musel být potrestán?“ - „Bůh.“
„Je o knězi, který nalezl Boha.“
- „Metaforicky?“ - „Ne, doopravdy.“
„Správná kombinace slov přiměje člověka k tomu, aby udělal…
- „Jsme jen řada kostek domina.“ - …prakticky cokoliv.“
„Říkáte, že v té knize je ukrytý vzkaz?“
„Ten chlap je kurva šílenec…“
„Tohle nemusím poslouchat. Vím, co…“
„Zapadnout v prachu. Zmizet.“
- „Něco si pamatovat musíte…“ - „Víte hovno.“
- „Přestaňte mi psát.“ - „Co říkají?“
„Nic. Slova…
když nevíte, jak s nimi hrát…
- „Jestli vás…“ - …zradí vás, na to vemte jed.“
„Rozumíte?“
- „Já vás kurva zabiju!“ - Pane Cogburne.
Tohle teď pro vás přišlo.
Jen tak dál, Bruci, vedete si skvěle! William DuKent
„Máme ten rukopis. Je brilantní.“
„Anonymní? Ale no tak.
Nikdo nepíše jako ty.“
Já vím, kde jsme, pane DuKente. Vím přesně, kde jsme.
Jsme na konci druhé části, že?
Tam protagonista dosáhne hranic svých možností.
Zpochybňuje jejich význam. Jejich rozumnost. Všechno.
Protože ví, že cesta, po níž jde, bledne ve srovnání s tím, co leží před ním.
A je to v tomto okamžiku, pane DuKente, kdy je nutno se rozhodnout.
Bude pokračovat, nebo se zastaví a půjde zpět?
Ale to rozhodnutí může udělat jen on.
A tam jste to, pane DuKente, podělal.
Protože váš protagonista už toho ví o vašem příběhu příliš mnoho,
a navíc je také spisovatel.
Takže přesně ví, co dobrý příběh potřebuje i to, jak ho sabotovat.
Co je největší hřích, jakého se může spisovatel dopustit?
Víte to?
Být nezáživný.
A to je přesně to, co vám dám, vy hloupej zasranej hajzle.
Dlouhé, rozvláčné, jednotvárné, nudné zakončení.
Protože každýmu bude nápaditá druhá část u prdele,
když váš závěr bude veliká hromada sraček.
Nebo snad ne?
Bezpochyby.
BRUCE COGBURN DO SVÉ KNIHY THE INFERNAL MACHINE
Kdo je to?
Federální policie Spojených států, pane Cogburne.
Tak vy jste teď federální, jo?
Můžete prosím vyjít ven?
Předpokládám, že máte vytištěný přesvědčivý doklad totožnosti.
Vše v pořádku, pane Cogburne?
U vás je všechno v pořádku?
Byl jste před pár dny v Novém Mexiku?
Já nevím, řekněte mi.
Můžete nám říct důvod cesty?
Byl jsem u někoho na návštěvě.
Byl ten někdo Dwight Tufford?
To není zločin, ne?
Není, pane, ale registrovat se na recepci jako Richard Smith, to je zločin.
Odkud tohle máte?
Víme, co mezi vámi proběhlo v minulosti.
Snažíme se jen zjistit, proč jste teď za ním chtěl jet.
Asi, abych to uzavřel.
Kontaktoval vás Dwight Tufford v uplynulých 24 hodinách?
Ne. Proč by to dělal?
- Díval jste se dnes ráno na televizi? - Nemám televizi, nejsem ten typ.
Proč?
FBI se zaměřuje
při svém pátrání po Dwightu Tuffordovi na oblast Los Alamos v Novém Mexiku.
Přestože byl držen ve věznici s maximální ostrahou,
včera v noci se Tuffordovi nějak podařilo proklouznout mezi dozorci
a vyvolat paniku.
V roce 1981 Tufford přijel
do areálu baptistické univerzity v Knoxvillu s puškou.
Mířil s ní na dav dole a zasáhl desítky lidí.
Třináct studentů a zaměstnanců fakulty zemřelo.
Je zodpovědný za nejvražednější střelbu v dějinách Tennessee.
Jedna oběť to popsala jako hromadný chaos.
AKTUÁLNÍ ZPRÁVY KNOXVILLSKÉ OBĚTI
Nikdo nevěděl, odkud ty kulky přilétají ani kam utéct.
Lisa Rogersová
S POZDRAVEM, WILLIAM DuKENT
Ale to byl i Orwellův 1984 nebo Joyceův Ulysses, když vyšly poprvé.
Jediný zločin, jehož se pan Cogburn dopustil, bylo napsání jedné knihy.
- Takže to začíná autorovým záměrem? - Dá se to tak říct.
Takže, co je záměrem Pekelného stroje?
Myslím, že tu otázku může zodpovědět pouze pan Cogburn.
„Zachovejte klid, pane Cogburne.“
„Zajedem ještě na zmrzlinu?“
„Ne. Koupíme rybu, neuvařenou.
- Syrovou rybu.“ - „Fuj. Ne. Já chci zmrzlinu.“
Dejte jí pět minut, pak je jeviště vaše.
Program začne až v sedm, tak máte asi dost času na přípravu.
Dobře, jistě.
Před rokem jsem ji nemohla přimět ani ke zpívání v autě.
To je vaše dcera?
Jo.
Minulý týden si domluvila svou první práci pro televizi. Nic velkého.
Rolička v jednom z těch pořadů se skrytou kamerou. Ale byla nadšená.
- Co to bylo za pořad? - To vám neřeknou.
Měla si hrát v parku nebo tak něco.
Režisérka byla úžasná.
Ohromně to uměla s dětmi.
Vy máte děti? Měl byste je tam vzít.
Střelec a Věž. Opravdu úžasné.
- Tak dobré. - Střelec a Věž?
Jo, s dětmi to ohromně umí.
Nemůžu se dočkat, až dostane další práci.
OBSAZENÍ ROLÍ STŘELEC + VĚŽ
Máte rezervaci?
Pane? Něco jste zapomněl.
Ani se kurva nehněte.
Dám si další vodku s tonikem.
A můj společník tady, whiskey, asi?
Postavte se. Tady to řešit nebudeme.
Myslím, že budeme. Co, myslíte si, že ten revolver mě přesvědčí o opaku?
Nechcete to zkusit?
Nevím, jak uspějete, když jsme ze zbraně vyndali všechny náboje.
- Blbost. - Je jen jeden způsob, jak to zjistit.
Dobrá. Tak, myslím, že to uděláme,
nechcete se tedy posadit?
Co chcete?
Od vás? Nic.
Tak kdo jste?
Řekněme, že mladý pár se chce vzít. Najde si organizátora svateb.
Nebo když chcete uspořádat parádní hostinu, najmete šéfkuchaře.
Ale když chcete někomu obrátit život naruby,
tak si najmete mě.
- A to si myslíte, že děláte? - Ne, to jsem udělala.
Důkazem je, že sedíte přímo naproti mně. Děkuji vám.
Sedím naproti vám proto, že jsem našel vaši fingovanou dceru.
Jste zvrácený šílenec, takhle ohrozit dítě.
Ohrožená? To je trochu dramatické, ne?
Ten andílek šel domů s 300 dolary v kapse.
Stačilo, aby pár hodin předstírala, že je někdo jiný.
Neděláte vy tohle posledních 25 let?
Víte, rozdíl mezi vámi a mnou…
je ten, že já vím, co jsem.
Jsem lhářka. A jsem v tom kurevsky dobrá.
Můžu být cokoli, co chcete. Mohla bych být osoba, firma, scénář.
Obětmi jsou obvykle politici a šéfové firem.
Ti jsou vždy nudní. Zapomenutelní.
A to vás od nich odlišuje.
- Co, že nejsem nudnej? - To ne, jste hodně nudnej.
Ale nejste zapomenutelnej. A proto jsem ten úkol přijala.
Protože dějiny si vás budou pamatovat, Bruci.
A to mě vážně znepokojuje.
Protože se oblékáte jako Sam Shepard,
pijete jako Capote a žijete jako Thompson,
aby celý svět věděl, že máte uměleckého génia,
ale my dva víme, že uměleckého génia nemáte.
- Žádnou tajuplnost. - Stačí.
Měl jste štěstí. Svou slonovinovou věž jste si vystavěl cihlu po cihle ze lží.
Zavřete kurva hubu.
A já tu jsem, abych dohlédla na to, že v ní shoříte.
Protože, víte, pýcha je Achillovou patou průměrných mužů.
Přestaňte kurva s těmi řečmi o pýše. Proto tu nejsem.
Dobrá, promiňte, ano, samozřejmě. Moje chyba. Tak…
ta holčička, kterou jsem tak nedbale ohrozila.
Dobrá, tak čistě hypoteticky, co kdybych
chtěla, abyste našel tu dívku,
její matku, mou kancelář, štos stvrzenek, to všechno?
Jo, to byste byla kurva génius,
- a já si nemyslím, že jste. - Ne.
Pravděpodobně ne.
Pane.
Něco jste zapomněl.
Pane. Něco jste zapomněl.
Počkat.
Nevím, jak uspějete, když jsme ze zbraně vyndali všechny náboje.
- Blbost. - Je jen jeden způsob, jak to zjistit.
Počkejte… moment.
Poslyšte, já nevím…
- Kdo jste? - Nikdo důležitý.
Jsem jen posel.
Tak kdo posílá ty zkurvený zprávy?
Klid, Bruci. Již brzy ho uvidíte.
Jsi v pořádku?
Mám v ledničce steak, jestli chceš.
Pojď.
Saule.
Saule! Hej!
Saule!
Kurva.
Saule!
Haló.
Bruci.
Ten váš pes má hodně energie.
Chcete vyjít ven a promluvit si o tom?
Ne?
Dobře.
Pořídil jste si sakramentsky dobrou zbraň, Bruci.
Kdybych měl ten den takovou…
byl bych jich dostal mnohem víc než 13, to vám povím.
Jako kdybych střílel ryby v sudu.
Prvních deset, který jsem zabil, ti byli snadní.
Jen tam tak stáli.
Bez emocí.
Zmatení.
Jako kdyby jim nic z toho nedávalo smysl.
Protože vám teď nedává smysl to šílenství…
že ne, Bruci?
Ne. Vám nedává.
Ale zabil jste jich třináct, ne osm.
Čím se provinilo těch dalších pět?
Že běželi v řadách za sebou, asi.
Moc bych si přál, abychom se byli potkali za jiných okolností.
Protože mám hodně otázek k té vaší knize.
Nebojte, Bruci.
Nenechám vás umřít, o to se postarám.
Víte…
dal jsem kurva za tu vaši knihu 20 let svýho života.
A teď budu potřebovat odpovědi.
Z osmi set stran. A není nic, opravdu nic,
co nejsem ochotný udělat.
„Tamhle jdou. Po jednom, po dvou,
ta dlouhá řada,
šinoucí se po chodníku.
Stavaři. Doktoři.
Farmáři. Instalatéři. Zloději.
Všichni vstupující do Božího domu jako mravenci po dece na piknik.“
Bože, ty to slovy umíš, Bruci.
„Pak si kněz pomyslel…
‚Mohli by přijít za mnou, sem na trávu.
Tak ti, kdo chtějí slunce, je budou mít, a ti, kdo nechtějí, je mít nebudou.
Tak jim můžu říct pravdu.
Že je 35 stupňů.
To jediné vím jistě.
Vše ostatní je věc výkladu.‘“
Ta kniha…
co to všechno znamená?
Prosím!
Rád bych vám to řekl.
Ale pravda je…
že já ji nenapsal.
PEKELNÝ STROJ Předmluvu napsal Bruce Cogburn
Když jsem začal Pekelný stroj psát,
Profesore.
Elijah je už dva týdny na přístrojích.
I kdyby se probral, už nikdy by nebyl stejný.
S manželkou jsme se shodli, že…
musíme jeho trápení ukončit.
O čem bych psal?
O čemkoliv chcete.
Je o knězi.
Má název?
Ještě ne.
.25 1981 MINCOVNA SPOJENÝCH STÁTŮ
„Tamhle jdou. Po jednom, po dvou,
ta dlouhá řada, šinoucí se po chodníku.
Stavaři. Doktoři. Učitelé. Farmáři. Instalatéři. Zloději.
Všichni vstupující do Božího domu jako mravenci…
pochodující po dece na piknik.“
Elijahu.
Jak jste mě našel?
Se… Spoustou a spoustou…
trpělivosti.
Jak dlouho tu jste?
Skoro pět let, profesore.
Bože!
Příčina a následek. Akce a reakce.
Když znáte fyzické vlastnosti něčeho,
můžete to přimět k tomu, aby to udělalo téměř cokoli, co chcete.
Lidské bytosti nejsou jiné.
- Takže jste věděl, že přijdu? - Doufal jsem v ten…
závěr, ano.
Nejsem věštec, jsem jen…
spisovatel.
Víte, jediné, co jsem udělal, bylo,
že jsem vám dal do cesty pár překážek a pak jsem…
čekal, co uděláte.
A musím přiznat, že ten pes…
byl pěknej detail.
Jak se má Saul, mimochodem?
Hm?
Bude žít.
Přijde dnes za námi pan Tufford?
Aha. To je dobré. Nikdy jsem moc neměl…
v oblibě takový konec.
Jakej konec to je?
Každý příběh končí jedním ze dvou způsobů.
Hrdina se buď postaví svým strachům, a znovu se narodí…
nebo je potrestán za to, že se nezměnil.
A jsem vážně zvědavý, profesore.
Který z nich jste vy?
Nepoučujte mě.
Co jsem měl dělat?
Váš otec mi řekl, že vám ten přístroj kurva vypne!
A ta kniha byla příliš důležitá na to, aby ležela kurva na polici!
Co ode mě chcete?
Přeji si vzít jen to, co jste ochotný mi dát.
Dobře.
Tak. A smyslem tohoto všeho je…
potrestání?
Spravedlnost? Odplata? Pokání?
- To je smysl toho, že? - Spisovatelův blok.
Jelikož jste ukradl…
mou první knihu, Bruci, já…
myslel jsem, že… by vám n… nevadilo pomoci mi…
napsat mou druhou knihu.
Ale pak… čím víc jsem psal…
tím víc jsem si uvědomoval,
že tohle není můj příběh.
Vím, že vy… jste ji nenapsal.
Ale žil jste ji.
Každou stranu, každý řádek, každé slovo.
Nebojte, profesore. Tohle je…
Božský odpadlík napsal Bruce Cogburn
…šťastný konec.
25 let
svět čekal na
další mistrovské dílo Bruce Cogburna.
A dnes…
je ten den, kdy mu je dáme.
Proč to děláte?
Potřebuju vědět, že jsem víc než jen… kniha…
plná vzteku.
Vážně jsem věřil, že jste zemřel.
Byl jsem mrtvej.
19 minut.
Chcete vědět, co jsem našel na druhé straně?
Já… nenašel jsem…
nic.
Celej svůj život jsem…
vinil Boha
za všechno, co se mnou nebylo v pořádku
a… tolik jsem chtěl, aby Ho svět
poznal tak, jak jsem Ho poznal já.
Jako… dítě…
kruté dítě se… zvětšovacím sklem.
A my jsme jen mravenci, s nimiž On si hraje.
Ale pak…
jsem zemřel.
A zjistil jsem…
že to děcko neexistuje.
Že zvětšovací sklo neexistuje.
Že jsme jen my, mravenci.
A že jsme to my, kdo založil požár.
Všichni ti pomýlení bohové, všechna ta přesvědčení…
všechny blbosti.
Co je to?
To je dopis.
Pro koho je… ten dopis, Bruci?
Pro mého agenta.
S touhle rolí jsem skončil.
Co jste v tom dopise napsal, Bruci?
Bruci.
Profesore.
Profesore!
Co je v tom dopise?
Pravda, Elijahu.
Je to pravda.
Odeslat
Od: Bruce Cogburn - Komu: Jerry Goldwyn Nový rukopis
Božský_odpadlík.doc
Odesílám: E-mail
KYSLÍK
odmítněte svůj
rukopis.
Elijahu.
Tohle je neuvěřitelná práce.
- Děkuji vám, profesore. - Je to znamenité.
- Teď vypadněte. - Ano. Děkuji.
Myslím to vážně, Elijahu. Cokoliv si od vás přečtu,
je pro mě tak překvapující. Je to nepředvídatelné.
Musíte být profesionálním spisovatelem.
Co když nemám, co bych řekl?
Tak nejdete dost hluboko.
Jděte do hloubky.
Elijahu.
Co říkáte, profesore?
Těším se, až si to přečtu.
Jděte do hloubky.
Co je to?
Jděte do hloubky.
Myslím, že hlouběji už jsem jít nemohl, profesore.
Bude na mě tak naštvanej.
Já… mám počkat.
- Nevím, jestli dokážu čekat. - Čekat na co?
Čekat na co, Elijahu?
Abych spatřil výraz na tváři Boha.
Ne.
S manželkou jsme se shodli, že musíme jeho trápení ukončit.
Děkuji vám za všechno, co jste pro našeho chlapce udělal.
- Musím jít. - Je mi to moc líto.
Vážím si toho, že mi to říkáte.
Pekelný stroj Elijah Barret
nudné
nezáživné
průměrné
Kdo…
jsem… já?
Kdo vlastně jsem?
To je otázka, již každý z protagonistů musí zodpovědět do konce svého příběhu.
Jestliže váš hrdina nedospěl k nějakému katarznímu poznání
toho, kdo je, než dopíšete poslední stranu,
tak vás musím bohužel informovat, dámy a pánové, že jste svého čtenáře zklamali.
Pekelný stroj Bruce Cogburn
Profesore.
Děkuji vám za všechno.
Jste velice dobrý učitel.
Věděl jste to?
Jste jediný člověk, který mi rozumí.
Udělal jste ze mě…
lepšího spisovatele.
Udělal jste mě… lepším.
Bez vás bych to nebyl dokázal.
Cesta, kterou budujete, po níž budou vaše postavy putovat,
by neměla být dlážděná, snadná.
Protože zjistit, kdo jste…
nikdy snadné není.
Překlad titulků: Miroslav Kokinda