מר טומינה, אנחנו רוצים שתזהה את היין הזה כמיטב יכולתך.
יין.
הוא כל חיי.
אני הכי טוב במה שאני עושה.
לפחות כך חשבתי.
ואז פגשתי אותה.
לא צפיתי את זה בכלל.
חכי.
מלון?
אגס?
סלרי?
טיליה.
ליצ'י.
אפרסק.
תפוח.
אני לא יודעת.
תחשבי.
- אפשר לקבל עוד? - לא.
בבקשה.
אמרתי שלא.
תחשבי.
קאמי.
תתמקדי.
נסי לראות את הטעם.
זה בראש שלך.
את יודעת.
תחשבי.
אזוב?
אני לא שומע אותך.
התכוונתי לאזוב על עץ.
עבודה טובה, קאמי.
כל הכבוד.
סיימנו להיום.
- סיגריה? - לא, תודה.
פריז -
20 שנה לאחר מכן -
אני שמחה שבאת, קאמי.
יום הולדת שמח, יפהפייה.
היי! מה קורה?
- ערב טוב. - ערב טוב.
- מה אפשר להציע לך? - כוס מים, בבקשה.
- זה הכול? - זה הכול.
- קרח? - עם קרח.
בסדר.
בבקשה. תיזהרי עם זה.
קאמי? קאמי לז'ר?
כן. אני מצטערת, אבל...
ברור שאת לא מזהה אותי.
נפגשנו ביריד ספרים לפני שבע שנים.
חתמת על הספר שלך בשבילי.
- הייתי בן 15 אז. - בן 15?
- כן. - בסדר.
היה לי רק ספר אחד על השידה ליד המיטה והוא היה שלך.
שמרתי אותו במשך כל התיכון.
גדלתי על הספר שלך.
גדלת על הספר שלי. מעולה.
כן. אז כתבת ספר נוסף מאז?
לא. כלומר, כן, אבל המוציא לאור שלי שהוא כבר לא המוציא לאור שלי
סירב להוציא אותו.
אבל זה בסדר, אני מבינה.
הלכתי במעגלים.
כתבתי את אותם הדברים שוב ושוב, אבל לא באותה הרמה, אז...
בסדר. אז מה את עושה עכשיו?
ובכן, אני מחפשת את עצמי.
- אני עדיין מחפשת. - כן, אני מבין.
ואתה?
אני מוזיקאי והקמתי לייבל משלי.
- נחמד. - כן.
אני מצטער, אבל את...
את יפה עוד יותר משזכרתי.
אני שמח מאוד שפגשתי אותך שוב.
גם אני שמחה.
שמי ז'וליאן.
היי, ז'וליאן.
- רגע, רגע. - מה?
תאט קצת. אתה לא מבזבז זמן, מה?
את מכירה את האמרה, "רגע שאבד אבד לעד".
- רגע, אני כתבתי את זה? - כן.
אתה בחור נבון, מה?
אולי.
- חכה לי, אחזור. אני מבטיחה. - כן. בסדר.
הלו?
קאמי, זה אני.
אבא שלך.
- את שומעת אותי, קאמי? - אני שומעת אותך.
אני... רוצה להיפגש איתך.
בהקדם האפשרי.
אני מצטערת...
אבל אתה לא יכול להתפרץ חזרה לחיי ולצפות...
שמעי... אני לא בריא.
לא בריא בכלל. הרופאים אומרים שלא נשאר לי זמן רב.
מה זאת אומרת, "לא נשאר זמן רב"?
אני גוסס, קאמי.
בואי. בואי לטוקיו. אני אטפל בכול.
רק רגע.
אולי אוכל לבוא בשבוע הבא.
לא. הלילה.
מה? לא, אני לא יכולה...
הזמנתי לך כרטיס טיסה. תבדקי את המייל שלך.
זה לא עובד כך.
תוכלי לצעוק עליי כמה שתרצי אחר כך.
אקשיב לכל מה שיש לך לומר.
אני צריכה לחשוב על זה.
אז תחשבי.
אבל תחשבי מהר.
את בסדר?
כן, אני בסדר.
- מה זה? - משפר מצב רוח קל.
זה משקה מיוחד שלי, טקילה, ג'ין, וודקה וטיפה רום.
- כן, מה אתה אומר? - כן.
נחמד, אבל אני לא שותה אלכוהול. זה מורכב.
יפריע לך אם אני אשתה?
לא.
אתה משוגע?
אמרתי לך...
מה...
- את מרגישה טוב יותר? - כן.
מה קרה?
בואי נגיד ששתיתי משהו חזק מדי.
מה?
אל תדאגי, זה היה בחור צעיר.
הוא הפתיע אותי בנשיקה בפה מלא אלכוהול, השובב.
צעיר? מה זאת אומרת?
- בן 22. - בן 22?
אחלה.
זה עדיף על בחור נשוי בן 40 שיש לו שני ילדים, כמו הקודם.
שמעי, היה טוב יותר אילו היית יוצאת עם גברים בגילך.
בחורים שרוצים לבנות משהו.
כן, אני יודעת, אימא.
הוא התקשר.
אלכסנדר.
הוא חולה. הוא רוצה לפגוש אותי בהקדם האפשרי.
חולה?
את בטוחה?
מה זאת אומרת?
ייתכן שזה תרגיל כדי להיפגש איתך.
אימא, תפסיקי, בבקשה.
פריז-טוקיו -
איסוף לנמל התעופה פונטואה-קורמייה ב-22:45 -
שם הנהג: ז'אן אלכסנדר לז'ר -
מה הבעיה?
כבר דיברנו על זה...
- אבל את יודעת שאבא שלך... - כן, אני יודעת.
תני לי לחשוב על זה. אל תסבכי את זה, בסדר?
הוא תחמן, קאמי.
אני הולכת להתקלח.
הוא קנה לי כרטיס טיסה. הטיסה בחצות.
הוא נעלם לשנים
ואחרי שיחת טלפון אחת את רצה אליו?
שכחת כמה כעסת עליו?
איך אני יכולה לשכוח, אימא? את תמיד מזכירה לי.
שמעי, אל תיקחי את זה אישית, אבל אני חייבת לנסוע.
זו ההזדמנות האחרונה שלי לזכות לתשובות ממנו.
קאמי.
לא, לא אשנה את דעתי וכן, אני אוהבת אותך.
גברת לז'ר.
- אפשר לקחת את התיק שלך? - אני בסדר, תודה.
שבי בבקשה, גברתי.
אנחנו עומדים להמריא.
טוקיו -
אתה מר איסיי טומינה?
זו את, גברת סאיאקה, ממשפחת קונואה המפורסמת.
- תרצי לשתות משהו? - יפה מצדך.
אבל זה סתם בזבוז זמן,
גם אם זה בא עם חיוך מנומס.
באתי רק כדי שההורים שלי יפסיקו להטריד אותי.
החברות שלי מחכות לי, אז בוא נגמור עם זה.
אימא שלי סיפרה לי עליך.
אתה זה שמזהה יינות לפי טעם.
אני עושה יותר מזה, אבל אפשר להגיד.
מה הטעם בזה?
שם היין כתוב על הבקבוק.
אתה סתם מרחרח כמו כלב.
סאיאקה.
את באמת יפהפייה.
אבל את שטחית וריקה מבפנים.
אני לא מעוניין באישה ששופטת אנשים שהיא לא מכירה.
אגיד לאימא שלך שהיה תענוג להכיר אותך,
אבל שלא הייתה כימיה.
עכשיו אלך.
הלו.
מר טומינה, יש לי חדשות רעות.
בתיאבון.
גברת קונואה סיפרה לי שנפגשת עם סאיאקה.
כן.
היא אמרה שהיה נחמד להיפגש איתך,
אבל לא הייתה כימיה.
חבל.
דרך אגב,
המורה שלי לאונולוגיה נפטר היום.
אתה יודע, הצרפתי, מר לז'ר.
היית צריך להגיד לנו.
היינו דוחים את הארוחה להזדמנות אחרת.
איך אתה מרגיש, איסיי?
הוא היה זקן וחולה.
אבל זה מוזר...
אני לא מבינה בכלל למה אתה אוהב יין כל כך.
הונוקה.
אתה בן 29,
אבל אתה עוד מסתמך על ההורים שלך.
הדירה והמכונית שלך שייכות לנו.
עם כל הכבוד,
המכונית הייתה מתנת סיום לימודים מסבא שלי.
ועל אף שהדירה בבעלות המשפחה,
אני משלם שכירות בכל חודש.
היית סטודנט מבריק והיה לך עתיד מבטיח.
אז למה אתה רוצה לעבוד בתעשיית היין הלא רווחית?
- מה אתה חושב לעצמך? - אין לך סיבה לדאגה.
אני יודע מה אני עושה.
ואני לא מבינה למה אתה מתעקש לבשל לנו בימי חמישי
אף שגברת קינו מבשלת מצוין.
כי זה משמח את אבא.
זה מלוח מדי.
לא אוכל לסיים את זה.
- קאמיל. - שלום.
אני לוקה אינגלזה, חבר של אבא שלך.
יש לי חדשות איומות.
אבא שלך נפטר הבוקר כשהיית בדרך.
אני מצטער מאוד.
בואי.
אקח אותך לבית של אבא שלך,
אבל נוכל לעצור לאכול בדרך?
את ודאי גוועת ברעב. זה בסדר מצדך?
כן.
- מה הוא אמר? - רק "ברוכים הבאים"
לא, זה "איראשאי מאסה", אבל לא קלטתי את השאר.
שכחתי שגדלת כאן.
- דיברת את השפה פעם. - אני מבינה יותר משאני מדברת.
שיהאינין זה "בוס".
הוא אמר לי, "בבקשה, בוס".
כן, זו המסעדה שלי.
אחת המסעדות שלי.
מסעדות?
אתה יכול להרשות לעצמך לקנות מכונית חדשה.
יש לה ערך רגשי. נהגתי לעשות בה משלוחים בתחילת דרכי.
אז אין לך מושג מי אני?
אבא שלך לא סיפר לך עליי?
הפעם האחרונה שדיברתי איתו הייתה לפני 11 שנה.
הוא התקשר כשסיימתי את התיכון, אמר "עבודה טובה" וניתק.
אף אחד לא מושלם.
את רוצה לדבר עליו?
לא.
מיאבי, זו קאמיל. הבת של אלכסנדר.
אני מצטערת מאוד. הערכתי אותו מאוד.
תודה.
מיאבי היא הסומלייה השנייה שלי. היא מוכשרת מאוד.
היא הגיעה מלוס אנג'לס.
אבל אנחנו לא מאשימים אותה.
היין שמיאבי מחזיקה הוא מיוחד מאוד.
אבא שלך גילה אותו בספרד. איש לא שמע עליו קודם לכן.
לבחור שם יש 12 דונמים.
הוא לא רוצה למכור את התוצרת שלו, אבל היין שלו
הוא לא מהעולם הזה.
אלכסנדר לימד אותי הכול.
הוא היה גאון.
אני חייב לו הכול.
אני מצטער,
אני מדבר על בחור שאני אוהב ואת...
אף אחד לא יכול להיות חתיכת חרא לכולם.
אני מבין שאת לא רוצה לשמוע על אלכסנדר.
אבל אנחנו צריכים לדבר על הירושה שלך.
אני לא חושב שאת מבינה מה מצפה לך.
זה בסדר. אני רגילה לא לצפות לשום דבר ממנו
וזה לא ישתנה עכשיו.
ודאי.
קריאת הצוואה תתקיים מחר בבוקר.
הוא לא אהב לבזבז זמן.
הכול אצלו היה חייב להיות מיידי.
וההלוויה, שרפת הגופה, תיערך מחר אחר הצהריים.
כן. בואי נרגיע את בלוטות הטעם שלנו.
טעמי את זה. תגידי לי מה דעתך.
לא, תודה. אני לא שותה.
ג'ט-לג?
לא.
אני לא שותה בכלל.
בכלל?
אני לא שותה אלכוהול. אף פעם.
מה את אומרת? אפילו לא טיפה?
קאמיל, אני מצטער, אבל אני לא יכול להישאר.
מישהו ימתין לך. שמו יוסוקה.
- תודה, לוקה. - נתראה מחר.
כן.
נעים מאוד.
מדריך היין של לז'ר 2009 -
החדר שלך מוכן.
- הלו? - הגעת בשלום?
כן.
יכולת להתקשר. איך הייתה הטיסה?
זה היה מטוס פרטי.
ברור.
הוא לא יכול לקנות אותך, אבל הוא מנסה בכל זאת.
זה עלוב.
אימא, הוא מת.
לא הספקתי לפגוש אותו. לא הגעתי בזמן.
אני מצטערת, מותק.
באמת.
חבל שנסעת. אמרתי לך לא לנסוע, אבל היה עליי להתעקש.
הוא מעולם לא הבין כמה את שברירית.
הוא הבטיח הבטחות ותראי את התוצאה עכשיו.
הוא ממשיך לפגוע בך גם במותו.
תפסיקי לשגע אותי! את תמיד עושה את זה.
מותק, זה מכיוון שאני יודעת מה טוב בשבילך. אני יודעת מה הכי טוב בשבילך.
לא, את לא יודעת מה טוב בשבילי.
אז תני לי לטפל בזה בעצמי.
את רוצה שאבוא?
לא, אני לא רוצה שתבואי. אני חייבת לנתק. אני אוהבת אותך.
בסדר, תתקשרי אליי כשתוכלי.
בסדר, להתראות.
מה אתה יודע על הצוואה?
לא הרבה.
גם את המעט שאני יודע אסור לי להגיד.
גברת לז'ר, מכאן, בבקשה.
אתה לא בא?
לא.
בהצלחה.
בבקשה.
בוקר טוב.
אני פרנסואה טליו, עורך הדין של אבא שלך. אני מטפל בצוואה שלו.
- שלום. - זה איסיי טומינה.
שבי, בבקשה.
מר טומינה לא דובר צרפתית,
אז נמשיך באנגלית, ברשותך.
פגשתי את אביך, מר לז'ר, המורה שלך,
לפני כמה חודשים בארוחת ערב בשגרירות.
הוא ביקש ממני לעזור לו לכתוב צוואה,
ואני מודה שזה היה חריג.
הירושה של אביך, מר לז'ר, מחולקת לשני חלקים.
החלק הראשון, הבית שלו בטוקיו, רחוב סייג'ו ארבע...
אני חושב ששניכם מכירים אותו,
השווי המוערך שלו הוא 750 מיליון ין.
בערך שבעה מיליון דולר.
את רוצה שאמיר את זה לאירו?
החלק השני, מבחינה פיננסית לפחות, הוא לב לבה של הירושה.
אני מדבר על מרתף היינות שלו, ליתר דיוק, על תוכנו.
יש בו 87,000 בקבוקים, השווי הכולל שלהם מוערך...
אני מצטער, עליי לציין שמדובר
באוסף היינות הפרטי הגדול בעולם.
לא מבחינת כמות הבקבוקים, כמובן,
אלא מבחינת האיכות ומידת הנדירות, זה אוסף יוצא מגדר הרגיל.
פשוט יוצא מגדר הרגיל.
איפה הייתי? כן. הערך הכולל שלו.
מאה ארבעים ושמונה מיליון דולר. 16 מיליארד ין.
וזה מוביל אותנו למקוריות שבצוואה של מר לז'ר.
במילותיו של מר לז'ר,
אוסף היין שלו הוא "פרי מפעל חייו".
היה חשוב לו מאוד שהרכוש שלו
יעבור לידיו של אדם שיוכל להעריך אותו באמת.
זו הסיבה שהוא ארגן...
בואו נקרא לזה מבחן, כדי לקבוע מי יירש אותו.
מבחן?
איזה מבחן?
את הבת של אלכסנדר לז'ר.
מר טומינה, לעומת זאת, היה אחד התלמידים של אבא שלך
ומר לז'ר ראה בו "בן רוחני".
זו הסיבה שהוא רצה שתיאבקו זה בזה.
המנצח במבחן בן שלושת הסיבובים יזכה בירושה כולה.
בבית ובאוסף היינות.
סליחה, סיבובים של מה?
תכניסו אותו.
טוב. עכשיו... שניכם תטעמו את היין הזה על עיוור.
ויש לכם חודש אחד להגיד לי איזה יין זה בדיוק.
עינב, מיקום, שנה.
אני לא צריך להסביר לכם.
אתה מתלוצץ.
מדי פעם, אבל לא עכשיו.
לא היום, לא.
החדשות הטובות הן שבעוד חודש תטעמו אותו שוב.
שנמשיך?
גברת לז'ר?
בבקשה.
זה קשקוש. אין מצב, אני לא עושה את זה.
אני אמור להבין שאת מוותרת על הירושה שלך?
מה? לא אמרתי את זה.
מותר לו לעשות דבר כזה בכלל?
החוקים של צרפת לא תקפים כאן.
אז את חייבת לטעום את היין. עכשיו.
זה קשקוש מוחלט.
הכול בסדר, גברת לז'ר?
גברת לז'ר?
- יש בעיה? - אטעם אותו. אטעם אותו.
קאמיל, אלוהים אדירים. את בסדר?
ידעת. אתה פאקינג ידעת!
הוא אילץ אותי להבטיח!
קאמיל, חכי.
קאמיל, בבקשה.
חכי.
אני מצטער.
אימא שלי הזהירה אותי שהוא סדיסט.
הוא היה חייב להשפיל אותי כך?
אני לא שמה זין עליו או על הפאקינג כסף שלו או על הפאקינג יין שלו.
החרא הרוחני יכול לשמור הכול, אני לא שמה זין.
גברת לז'ר. מה את יכולה לספר לנו על המוות של אבא שלך?
בואי איתי.
גברת לז'ר, את יכולה להסביר למה את כאן?
מר טומינה! מר איסיי טומינה!
אתה יכול לספר לנו על תוכנה של הצוואה של מר לז'ר
ולהסביר לנו למה אתה כאן?
אכריז הכרזה רשמית בקרוב.
רק מילה אחת, בבקשה.
תשמעי, אלכסנדר לא ידע שאת לא שותה.
הוא לא ידע עליי שום דבר.
ולכן אבוא להלוויה ואז אחזור לצרפת מיד.
יש לי הודעה ממנו אלייך.
- אני לא מעוניינת. - זה חשוב, קאמיל.
לא, לוקה, זה לא חשוב. באמת.
את כעוסה כרגע, אבל כשתירגעי,
בבקשה, תקשיבי להודעה של אביך, בסדר?
אפשר לעצור במקום כלשהו שאוכל לקנות בו משהו בשביל זה?
בחייך, אנחנו מאחרים.
בסדר.
תודה.
תשמעי, קאמיל, אבא שלך נעשה די רוחני
בשנים האחרונות.
הוא ביקש שנשרוף את הגופה שלו בהתאם למסורת הבודהיסטית.
השורה הראשונה שמורה למשפחה.
היה שלום, ידידי.
בואי נלך.
מה אנחנו עושים עכשיו?
מפזרים את האפר באגם או משהו?
עכשיו הגיע הזמן לאוקוטסו-אגה.
- מה? - איסוף העצמות.
- את לא מכירה את זה? - לא.
רק אלה שהיו קרובים לאביך ישתתפו.
אז אני יכולה ללכת הביתה.
לא.
שיט.
מתחילים בכפות הרגליים ועולים עד למעלה
כדי שהנפטר לא יעמוד על הראש בכד שלו.
את מבינה?
זו הסיבה שלא מעבירים סושי בשולחן
בין מקלות אכילה.
זה כמו לאכול גווייה.
אתה רציני?
- אני באמת חייבת לעשות את זה? - כן.
ומכיוון שאת בת משפחה, את צריכה להיות הראשונה.
אל תפילי את העצמות.
את תטוסי חזרה הביתה מחר בבוקר.
אני אסיע אותך.
אבל לפני שתעזבי, אני רוצה שתראי משהו.
את בסדר?
זה הריח, הוא חזק מאוד.
אני בסדר.
אנחנו במקדש שלו.
ביליתי כאן לילות שלמים עם אבא שלך.
הוא כתב פתקים קטנים שמתארים את היינות
או מסמנים תאריכים חשובים.
חלק מהם רק הוא הבין.
הופעה של לד זפלין, 1979 -
הוא יכול היה לדבר איתי על כל יין במשך שעות.
ואז, אחרי זמן מה אמרתי,
"בסדר, אמיקו מיו, אבל מה דעתך שנפתח את הבקבוק?"
אשאיר אותך לבד.
קחי את הזמן.
עוף במנטה -
"הטוב, הרע והמכוער" -
לשתות עם קאמי כשימלאו לה 18 -
אימא -
בסדר. אראה את ההודעה.
שלום, קאמי.
אני מניח שקראת את הצוואה שלי
ואני מתאר לעצמי שאת ודאי כועסת עליי.
את בטח חושבת שאני מעוות, סדיסט, רעיל...
והרשימה עוד ארוכה.
אני יודע שהייתי אב מחורבן.
טעיתי בדברים רבים, אבל לא...
אבל לא בדבר אחד.
היין.
הייתי טוב בזה.
הרגשתי בבית בזה.
אני לא יודע איזו אישה נעשית,
אבל את עדיין הבת שלי.
קאמי, זה בדם שלך.
את בטח לא מיומנת,
אבל יש לך את החך הדרוש.
יש לך את חוש הריח הדרוש.
התקשרתי לחבר שלי, פיליפ.
הוא הטוב ביותר.
תוכלי לגור אצלו כמה שתרצי.
הוא ילמד אותך כל מה שאת צריכה לדעת.
הוא הבעלים של דומיין.
את זוכרת את דומיין, המקום שבילינו בו חופשות כשהיית ילדה?
נהגנו להתאמן יחד, רק שנינו במרתף,
המקום הסודי שלנו.
חכי לי.
אימא שלך לא הסכימה עם זה, אבל זה לא הפריע לך.
רצית ללכת על הבוקר.
אלה היו הרגעים האחרונים שבילינו יחד.
כיסוי העיניים?
קאמי!
בואי נתמקד עכשיו, בסדר?
כן, אבא.
סליחה.
ושבי יפה.
אני יודע שזה מטופש...
כי אם את צופה בזה, זה אומר שאני מת.
אבל בעזרת המבחנים האלה
אני מקווה שנכיר זה את זה טוב יותר.
ואולי יום אחד, מי יודע...
את תסלחי לי.
תישארי, בבקשה.
עשי את זה למעננו.
מבוסס על סדרת המנגה "Kami No Shizuku" מאת טדאשי אגי/שו אוקימוטו -
תרגום: אסף ראביד