Pone Tomine, norėtume, kad nustatytumėte, koks čia vynas.
Vynas.
Tai visas mano gyvenimas.
Esu geriausias savo srities žinovas.
Bent jau taip maniau.
Po to sutikau ją.
Visiškai to nesitikėjau.
Palauk.
Melionas?
Kriaušė?
Salieras?
Liepžiedžiai.
Ličis.
Persikas.
Obuolys.
Nežinau.
Pagalvok.
- Galiu dar paragauti? - Ne.
Prašau.
Pasakiau „ne“.
Galvok.
Kamile.
Susikaupk.
Pamėgink įsivaizduoti skonį.
Jis tavo galvoje.
Tu jį žinai.
Galvok.
Samanos?
Negirdžiu tavęs.
Turiu galvoje medžio samanas.
Gerai padirbėjai, Kamile.
Šaunuolė.
Šiandien viskas.
- Gal cigaretę? - Ne, ačiū.
PARYŽIUS
PO 20 METŲ
Taip džiaugiuosi, kad atėjai, Kamile.
Su gimtadieniu, gražuole.
Kas naujo?
- Labas vakaras. - Labas vakaras.
- Ką galėčiau pasiūlyti? - Stiklinę vandens, ačiū.
- Ir viskas? - Viskas.
- Su ledukais? - Su ledukais.
Gerai.
Prašom. Nepadauginkit.
Kamilė? Kamilė Ležė?
Taip... Atsiprašau, bet...
Žinoma, tu manęs neatpažįsti.
Susitikome knygų mugėje prieš septynerius metus.
Pasirašei man knygą.
- Tada buvau penkiolikos. - Penkiolikos?
- Taip. - Aišku.
Žinai, ant naktinio stalelio laikiau tik vieną knygą, tavo.
Laikiau ją visus tuos metus, kol mokiausi mokykloje.
Užaugau su tavo knyga.
Užaugai su mano knyga. Nuostabu.
Taip. Tai ar parašei kitą knygą?
Ne. Taip, bet mano leidėjas, kuris jau nebe mano leidėjas,
atmetė viską, ką jam siunčiau.
Bet nieko tokio, suprantu.
Sukausi ratais.
Visada rašiau tą patį, bet ne taip gerai, todėl...
Gerai. Tai ką dabar veiki?
Bandau surasti save.
- Vis dar ieškau. - Taip, suprantu.
O tu?
Aš muzikantas, ką tik įkūriau įrašų studiją.
- Puiku. - Taip.
Atsiprašau, bet tu...
Tu dar gražesnė, nei prisimenu.
Labai džiaugiuosi, kad vėl tave pamačiau.
Ir aš džiaugiuosi.
Aš Žiuljenas.
Labas, Žiuljenai.
- Pala. - Kas?
Ramiau! Tu laiko negaišti, tiesa?
Žinai patarlę „Prabėgusios akimirkos nesusigrąžinsi“.
- Palauk. Ar aš taip sakiau? - Taip.
O tu gudrutis, ar ne?
Gal.
- Palauk manęs, grįšiu. Pažadu. - Taip, gerai.
Klausau?
Kamile, čia aš.
Tavo tėtis.
- Girdi mane, Kamile? - Girdžiu.
Norėčiau tave pamatyti.
Kuo greičiau, tuo geriau.
Atsiprašau,
bet negali tiesiog vėl įsibrauti į mano gyvenimą ir tikėtis...
Paklausyk, man negerai.
Tiesą sakant, visai prastai. Gydytojai sako, kad liko nedaug laiko.
Kaip suprasti „liko nedaug laiko“?
Aš mirštu, Kamile.
Atvažiuok. Atvažiuok į Tokiją. Aš viskuo pasirūpinsiu.
Palauk.
Gal ir galėsiu atvykti kitą savaitę.
Ne. Šįvakar.
Ką? Ne, negaliu tiesiog...
Nupirkau tau lėktuvo bilietą. Pasitikrink el. pašto dėžutę.
Šitaip negalima.
Galėsi mane barti kiek nori vėliau.
Išklausysiu viską, ką nori pasakyti.
Turiu pagalvoti.
Tai galvok.
Bet greitai.
Gerai jautiesi?
Taip, viskas gerai.
- Kas čia? - Energijos gurkšnelis.
Mano ypatingas gėrimas: tekila, džinas, degtinė ir šlakelis romo.
- Taip. Ką tu sakai. - Taip.
Malonu, bet, tiesą sakant, negeriu alkoholio. Sudėtinga istorija.
Nieko prieš, jei aš išgersiu?
Ne.
Tu ką, išprotėjęs?
Sakiau tau...
Raudonas... Ką...
- Jautiesi geriau? - Taip.
Kas nutiko?
Tarkim, kad išgėriau truputį per stipraus gėrimo.
Ką?
Nesijaudink, buvo vaikinas, gan jaunas.
Jis mane nustebino bučiniu alkoholio pilna burna, tas mulkis.
Gan jaunas? Kaip suprasti?
- Dvidešimt dvejų metų. - Dvidešimt dvejų?
Tai puiku.
Geriau nei vedęs keturiasdešimtmetis su dviem vaikais, kaip prieš tai.
Žinai, būtų geriau, jei draugautum su savo amžiaus vyrais.
Tais, kurie nori kažko pasiekti.
Taip, žinau, mama.
Jis skambino.
Aleksandras.
Jis serga. Nori kuo greičiau mane pamatyti.
Serga?
Ar mes tuo tikros?
Kaip suprasti?
Gal tai gudrybė, kad nuvažiuotum su juo susitikti.
Mama, būk gera, baik.
PARYŽIUS-TOKIJAS
PAVEŽĖJIMAS Į PONTUAZO-KORMĖJAUS ORO UOSTĄ 22.45 VAL.
VAIRUOTOJO VARDAS ŽANAS. ALEKSANDRAS LEŽĖ
Kas negerai?
Mes jau apie tai kalbėjomės,
- bet žinai, koks tavo tėvas... - Taip, žinau.
Leisk man apie tai pagalvoti. Neapsunkink visko, gerai?
Jis - manipuliatorius, Kamile.
Palįsiu po dušu.
Jis man nupirko lėktuvo bilietą. Skrydis vidurnaktį.
Jis dingsta ištisiems metams,
bet užtenka kartą paskambinti, ir tu bėgi pas jį?
Pamiršai, kaip ant jo pykai?
Kaip galiu pamiršti, mama? Tu visada man primeni.
Klausyk, nepriimk to asmeniškai, bet turiu skristi.
Tai mano paskutinė proga gauti iš jo atsakymus.
Kamile.
Ne, aš nepersigalvosiu ir, taip, aš tave myliu.
Ponia Ležė.
- Galiu paimti krepšį? - Nereikia, ačiū.
Prašom sėstis, ponia.
Netrukus kilsime.
TOKIJAS
Jūs - ponas Isėjus Tomine?
Čia jūs, panelė Sajaka iš garsiosios Konoje šeimos.
- Gal pasivaišintumėte gėrimu? - Jūs labai malonus.
Bet manau, kad tik gaištume laiką,
net ir mandagiai šypsodamiesi.
Atėjau tik todėl, kad tėvai nustotų mane graužti.
Manęs laukia draugai, todėl greičiau viską užbaikim.
Motina man pasakojo apie jus.
Jūs - tas, kuris atspėja vyną, jo paragavęs.
Ne tik, bet kaip norite.
Kokia prasmė?
Vyno pavadinimas parašytas ant butelio etiketės.
Jūs tik uostote kaip šuo.
Sajaka.
Tiesa, kad esate graži.
Bet jūs paviršutiniška ir nieko neturit viduje.
Manęs nedomina ta, kuri smerkia žmones jų nepažindama.
Pasakysiu jūsų motinai, kad buvo malonu susipažinti,
bet simpatijos nepajutome.
Jau eisiu.
Klausau.
Pone Tomine, turiu blogų žinių.
Skanaus.
Ponia Konoje sakė, kad susipažinai su Sajaka.
Taip.
Ji sakė, kad buvo malonu susipažinti,
bet simpatijos nepajutote.
Labai gaila.
Beje,
šiandien mirė mano enologijos mokytojas.
Žinote, prancūzas, ponas Ležė.
Reikėjo mums pasakyti.
Būtume perkėlę vakarienę į kitą dieną.
Kaip jautiesi, Isėjau?
Jis buvo senas ir ligotas.
Bet gan keista...
Visai nesuprantu, kodėl tave taip domina vynas.
Honoka.
Tau 29-eri,
bet vis dar esi priklausomas nuo tėvų.
Tavo butas ir mašina priklauso mums.
Su visa pagarba,
mašiną man padovanojo senelis mokslų baigimo proga.
Ir nors butas priklauso šeimai,
kas mėnesį moku nuomą.
Buvai gabus studentas, turėjai šviesią ateitį.
Bet kodėl nori dirbti nepelningame vyno sektoriuje?
- Ką sau galvojai? - Jums nėra ko nerimauti.
Žinau, ką darau.
Ir nežinau, kodėl visada spiriesi mums gaminti ketvirtadieniais,
nors ponia Kinu puikiai ruošia maistą.
Nes tėčiui patinka.
Per sūru.
Niekaip neužbaigsiu.
- Kamile. - Sveiki.
Aš - Luka Inglezė, tavo tėvo draugas.
Turiu siaubingų naujienų.
Tavo tėvas mirė šįryt, kol skridai.
Labai užjaučiu.
Eime.
Nuvešiu tave į tavo tėvo namus,
bet gal galim prieš tai užkąsti?
Tu turbūt išalkai. Ar gerai?
Taip.
- Ką jis pasakė? - Tiesiog pakvietė užeiti.
Ne, pasakė irasshai mase, bet po to nesupratau.
Pamiršau, kad čia užaugai.
- Kalbėjai ta kalba. - Suprantu geriau nei kalbu.
Shihainin reiškia „bosas“.
Jis man pasakė: „Atėjote, bose.“
Taip, čia mano restoranas.
Vienas iš mano restoranų.
Restoranų?
Galite nusipirkti naują mašiną.
Ji turi sentimentalią vertę. Iš pradžių ja vežiodavau maistą į namus.
Tai tu nenutuoki, kas aš?
Tėtis niekada apie mane nepasakojo?
Paskutinį kartą su juo kalbėjau prieš 11 metų.
Jis paskambino, kai baigiau mokyklą, pasakė „šaunuolė“ ir padėjo ragelį.
Nėra tobulų žmonių.
Nori apie jį pasikalbėti?
Ne.
Mijabi, čia Kamilė. Aleksandro dukra.
Labai užjaučiu. Labai juo žavėjausi.
Ačiū.
Mijabi - mano vyr. someljė. Ji neįtikėtinai talentinga.
Atskrido iš paties Los Andželo.
Bet mes jai to neprikaišiojam.
Mijabi laiko labai ypatingą vyną.
Tavo tėvas surado jį Ispanijoje. Niekas nėra apie jį girdėjęs.
Vietinis vyrukas turi šiek tiek virš hektaro žemės.
Jis net nenori pardavinėti savo gaminio, bet jo vynas -
fantastiškas.
Aleksandras mane visko išmokė.
Jis buvo genijus.
Aš jam dėkingas už viską.
Atsiprašau.
Kalbu apie vyruką, kurį myliu, o tu...
Niekas negali šūdinai elgtis su visais.
Suprantu, kad nenori girdėti apie Aleksandrą.
Bet turime pasikalbėti apie tavo palikimą.
Nemanau, kad supranti, kas tavęs laukia.
Nieko tokio. Aš pratusi nieko iš jo nesitikėti,
ir tai nepasikeis.
Žinoma.
Testamentas bus skaitomas rytoj iš ryto.
Jis niekad nemėgo švaistyti laiko.
Viską jam reikėdavo daryti iškart.
O laidotuvės, kremacija, vyks rytoj popiet.
Aišku. Atpalaiduokime skonio receptorius, gerai?
Paragauk. Pasakyk, ką manai.
Ne, ačiū. Aš negeriu.
Dėl nuovargio po skrydžio?
Ne.
Išvis negeriu.
Išvis?
Negeriu alkoholio. Niekada.
Ką tu sakai. Nė lašo?
Kamile, atsiprašau, bet negaliu pasilikti.
Tavęs ten lauks žmogus. Jis vardu Jusuke.
- Ačiū, Luka. - Iki rytojaus.
Gerai.
Malonu susipažinti.
LEŽĖ VYNO GIDAS 2009 M.
Jūsų kambarys paruoštas.
- Klausau? - Saugiai nuvykai?
Taip.
Galėjai ir paskambinti. Kaip skrydis?
Skridau privačiu lėktuvu.
O kaipgi kitaip.
Jis negali tavęs nupirkti, bet vis tiek bando.
Apgailėtina.
Mama, jis mirė.
Negalėjau su juo susitikti. Nespėjau laiku.
Man labai gaila, mieloji.
Tikrai.
Nereikėjo tau skristi. Sakiau neskristi, bet užsispyrei.
Jis niekad nesuprato, kokia esi trapi.
Jis tiek prižadėjo, o pažiūrėk, kas gavosi.
Jis vis dar tave skaudina, nors ir yra miręs.
Baik mane erzinti! Visąlaik taip elgiesi.
Brangioji, tik dėl to, kad žinau, ko tau reikia. Žinau, kas tau geriausia.
Ne, tu nežinai, kas man geriausia.
Todėl šįkart leisk man viskuo pasirūpinti.
Nori, kad atskrisčiau?
Ne, nenoriu, kad atskristum. Man metas. Myliu.
Gerai, paskambink, kai galėsi.
Gerai, viso.
Ką žinai apie testamentą?
Ne per daugiausiai.
O apie tą truputį, ką žinau, neturiu teisės kalbėti.
Panele Ležė, prašom čionai.
Tu neisi?
Ne.
Sėkmės.
Prašau.
Labas rytas.
Aš - Fransua Taljonas, jūsų tėvo teisininkas. Atsakau už jo testamentą.
- Sveiki. - Čia Isėjus Tomine.
Prašau prisėsti.
Ponas Tomine nekalba prancūziškai,
todėl tęsiu angliškai, jei jūs nieko prieš?
Susipažinau su jūsų tėvu, ponu Ležė, jūsų profesoriumi,
prieš keletą mėnesių ambasados kviestinėje vakarienėje.
Jis paprašė manęs pagalbos sudarant testamentą,
kuris, turiu pasakyti, yra šiek tiek neįprastas.
Jūsų tėvo, pono Ležė, palikimas padalintas į dvi dalis.
Pirmoji dalis - namas Tokijuje, Seižo 4-joje gatvėje...
Manau, abu žinote,
kad jo vertė - 750 mln. jenų.
Maždaug 7 mln. dolerių.
Norite, kad sumą pasakyčiau eurais?
Antroji dalis, bent jau finansiškai, yra svarbiausia.
Kalbu apie jo vyno rūsį, tiksliau, jo turinį.
Jame - 87 000 butelių, kurių vertė siekia mažd...
Atsiprašau, turiu pabrėžti, kad kalbame apie
didžiausią privačią vyno kolekciją pasaulyje.
Žinoma, kalbu ne apie butelių skaičių.
Bet apie kokybę ir retumą. Tai išskirtinė kolekcija.
Išskirtinė ir tiek.
Kur aš... Ar... Taip. Pasaulinė vertė.
148 mln. dolerių, apie 16 mlrd. jenų.
O dabar pasiekėme originaliąją pono Ležė testamento dalį.
Pono Ležė žodžiais tariant,
jo vyno kolekcija yra „viso gyvenimo darbas“.
Jam buvo be galo svarbu, kad jo turtas
atitektų tam, kuris sugebės suvokti jo tikrąją vertę.
Todėl jis paruošė...
Tarkime, testą, kad būtų nuspręsta, kas paveldės kolekciją.
Testą?
Kokį testą?
Jūs - Aleksandro Ležė dukra.
Tuo tarpu ponas Tomine buvo vienas iš jūsų tėvo mokinių,
ponas Ležė jį laikė savo „dvasiniu sūnumi“.
Todėl ir norėjo, kad jūs susikautumėte.
Trijų dalių testo nugalėtojas paveldės visą turtą.
Namą ir vyno kolekciją.
Atsiprašau. Kokios tos dalys?
Atsiųskite jį.
Gerai. Dabar... Abu ragausite vyną užrištomis akimis.
Ir turėsite lygiai mėnesį pasakyti, kas čia.
Vynuogės, vyno darykla, metai.
Neturiu jums aiškinti.
Juokaujate.
Kartais - taip, bet ne dabar.
Ne šiandien, ne.
Gera žinia, kad po mėnesio vėl paragausite vyną.
Tęskime?
Panele Ležė?
Prašau.
Nesąmonė. Nė už ką šito nedarysiu.
Ar turiu suprasti, kad norite atsisakyti palikimo?
Ką? Aš taip nesakiau.
Ar šitaip išvis galima? Rimtai?
Prancūziški įstatymai čia negalioja.
Todėl turite paragauti vyną. Dabar.
Tikras absurdas.
Ar viskas gerai, panele Ležė?
Panele Ležė?
- Ar kas negerai? - Paragausiu.
Kamile. O Dieve. Tau viskas gerai?
Tu žinojai. Žinojai, po galais!
Jis privertė mane pažadėti!
Kamile, palauk.
Kamile, prašau.
Neskubėk taip.
Atsiprašau.
Motina perspėjo, kad tas žmogus - sadistas.
Ar tikrai buvo būtina šitaip mane pažeminti?
Man nusišikti ant jo, jo sumautų pinigų ar jo sumauto vyno!
Tas dvasinis šiknius gali viską pasilikt sau, man nusispjaut.
Panele Ležė, ką galite pasakyti apie savo tėvo mirtį?
Čionai.
Panele Ležė, gal paaiškintumėt, kodėl jūs čia?
Pone Tomine! Pone Isėjau Tomine!
Gal galite pasakyti, koks buvo pono Ležė testamentas,
ir kodėl esate čia?
Netrukus paskelbsiu tai viešai.
Vieną žodelį, prašyčiau.
Žinai, Aleksandras nežinojo, kad negeri.
Jis nieko apie mane nežinojo.
Taigi, pabūsiu laidotuvėse ir iškart grįšiu į Prancūziją.
Turiu tau žinutę nuo jo.
- Nedomina. - Tai svarbu, Kamile.
Ne, Luka, nesvarbu. Tikrai.
Dabar tu pyksti, bet kai nurimsi,
prašau, išklausyk tėvo žinutę. Gerai?
Galim kur nors sustoti, kur galėčiau nusipirkti ką nors žaizdai?
Liaukis, vėluojam.
Gerai.
Ačiū.
Žinai, Kamile, tapo tėvas tapo gan dvasingu
per kelis pastaruosius metus.
Tai jis paprašė, kad surengtume budistinį kremacijos ritualą.
Pirmoji eilė skirta šeimai.
Sudie, bičiuli.
Eime.
Ką dabar darysime?
Išbarstysime pelenus ežere ar panašiai?
Dabar metas okotsu-age.
- Ką? - Kaulams surinkti.
- Nežinai? - Ne.
Dalyvauja tik tie, kurie buvo artimi tavo tėvui.
Turbūt galiu eiti namo.
Ne.
Šūdas.
Pradedi nuo kojų ir judi link viršaus,
kad velioniui galiausiai netektų stovėti urnoje ant galvos.
Supranti, ką turiu galvoje?
Štai kodėl neperduodi sušių aplink stalą
lazdelėmis.
Tarsi valgytum lavoną.
Tu rimtai?
- Aš tikrai turiu dalyvauti? - Taip.
Tu esi šeimos narė, todėl turi pradėti pirmoji.
Neišmesk kaulų.
Rytoj skrendi atgal.
Aš tave nuvešiu.
Bet kol neišvykai, noriu, kad kai ką pamatytum.
Gerai jautiesi?
Kvapas, jis labai stiprus.
Man viskas gerai.
Mes jo šventykloje.
Čia su tavo tėvu praleidau ne vieną naktį.
Jis rašydavo raštelius, kuriuose apibūdindavo vynus
arba pažymėdavo svarbias datas.
Kartais tik jis vienas juos ir suprasdavo.
„LED ZEPPELIN“ GYVAI 1979 M.
Jis galėdavo ištisas valandas pasakoti man apie kiekvieną vyną.
Po kurio laiko pasakiau:
„Gerai, amico mio, bet gal atkimškim jį?“
Paliksiu tave vieną.
Neskubėk.
MĖTINĖ VIŠTIENA
„GERAS, BLOGAS IR BJAURUS“
IŠGERTI SU KAMILE, KAI JAI SUEIS 18
MAMA
Gerai. Peržiūrėsiu žinutę.
Sveika, Kamile.
Turbūt perskaitei mano testamentą
ir, spėju, neabejotinai ant manęs pyksti.
Turbūt manai, kad esu iškrypęs, sadistiškas, toksiškas...
Ir taip toliau.
Žinau, kad buvau prastas tėvas.
Daugeliu atvejų klydau, išskyrus...
Išskyrus dėl vieno.
Dėl vyno.
Aš tai sugebėjau.
Sėdėjau savo rogėse.
Nežinau, kokia moterimi išaugai,
bet vis dar esi mano dukra.
Kamile, tai tavo kraujyje.
Tau turbūt trūksta praktikos,
bet turi išlavintą gomurį.
Turi puikią uoslę.
Paskambinau savo draugui Filipui.
Jis puikus žmogus.
Gali gyventi pas jį, kiek reikia.
Jis išmokys tave visko, ką turi žinoti.
Jis turi vynuogyną.
Pameni vynuogyną, kuriame vasarodavome, kai buvai maža?
Mes ten praktikuodavome kartu, dviese rūsyje,
savo slaptoje vietoje.
Palauk manęs.
Tavo mama tam nepritarė, bet tau buvo nė motais.
Iš pat ankstaus ryto norėdavai ten eiti.
Tai buvo paskutinės mūsų kartu praleistos akimirkos.
Raištis?
Kamile!
Susikaupkim, gerai?
Gerai, tėveli.
Atsiprašau.
Ir gražiai atsisėsk.
Žinau, tai kvaila,
nes jei tai žiūri, vadinasi, aš miręs.
Bet per tuos testus,
tikiuosi, šiek tiek geriau pažinsime vienas kitą.
Ir gal vieną dieną, kas žino...
tu sugebėsi man atleisti.
Prašau, pasilik.
Padaryk tai dėl mūsų.
PAGAL TADAŠI AKI IR ŠU OKIMOTO MANGĄ „KAMI NO SHIZUKU“.
Išvertė Sandra Siaurodinė