Pán Tomine, identifikujte toto víno, ako najlepšie viete.
Víno.
Je celý môj život.
V tom, čo robím, som najlepší.
Aspoň som si to myslel.
A potom som stretol ju.
Vôbec som to nečakal.
Počkaj.
Melón?
Hruška?
Zeler?
Lipa.
Liči.
Broskyňa.
Jablko.
Neviem.
Zamysli sa.
- Dáš mi ešte? - Nie.
Prosím.
Povedal som nie.
Zamysli sa.
Camille.
Sústreď sa.
Skús si predstaviť chuť.
Máš ju v mysli.
Vieš to.
Zamysli sa.
Mach?
Nepočul som.
No, mach zo stromu.
Výborne, Camille.
Výborne.
Na dnes končíme.
BOŽSKÉ KVAPKY
- Cigaretu? - Nie, vďaka.
PARÍŽ
O 20 ROKOV NESKÔR
Som rada, že si prišla, Camille.
Všetko najlepšie, kráska.
Hej! Ako?
- Dobrý večer. - Dobrý.
- Čo vám nalejem? - Pohár vody, prosím.
- To je všetko? - Všetko.
- Ľad? - S ľadom.
Dobre.
Páči sa. Opatrne s tým.
Camille? Camille Légerová?
Áno... Pardon, ale...
Jasné, že ma nespoznávaš.
Pred siedmimi rokmi sme sa stretli na knižnom veľtrhu.
Podpísala si mi knihu.
- Vtedy som mal 15. - Pätnásť rokov?
- Áno. - Dobre.
Vieš, na nočnom stolíku som mal iba jednu knihu, tvoju.
Mal som ju tam celú strednú.
Vyrastal som s tvojou knihou.
Vyrastal s mojou knihou. Super.
Áno. A napísala si ďalšiu?
Nie. No, áno, ale môj vydavateľ, ktorý už nie je mojím vydavateľom,
odmietol všetko, čo som poslala.
Ale to nič, chápem.
Točila som sa v kruhu.
Stále som písala to isté, ale nie tak dobre, takže...
Dobre. A čo robíš teraz?
No, snažím sa nájsť samú seba.
- Trochu sa nedarí. - Hej, chápem.
A ty?
Som hudobník a práve som založil vlastné štúdio.
- Super. - Áno.
Prepáč, ale si...
Si ešte krajšia, ako si pamätám.
Veľmi rád ťa znovu vidím.
Aj ja.
Som Julien.
Ahoj, Julien.
- Počkaj, počkaj. - Čo je?
Pomaly! Nestrácaš čas, čo?
Vieš, ako sa hovorí: „Stratená chvíľa je stratená navždy.“
- Počkať. To sú moje slová, nie? - Áno.
Si prešibaný, že?
Možno.
- Počkaj, prídem. Sľubujem. - Áno, dobre.
Haló?
Camille, to som ja.
Ocko.
- Počuješ ma, Camille? - Počujem.
Chcel by som sa stretnúť.
Čím skôr tým lepšie.
Prepáč,
ale nemôžeš mi vtrhnúť späť do života a očakávať...
Počúvaj, nie som na tom dobre.
Vlastne úplne zle. Lekári hovoria, že mi neostáva veľa času.
Ako to myslíš „neostáva veľa času“?
Zomieram, Camille.
Príď. Príď do Tokia. O všetko sa postarám.
Počkaj.
Možno budúci týždeň.
Nie. Dnes večer.
Čože? Nie, nemôžem len tak...
Rezervoval som ti letenku. Pozri si email.
Tak to nefunguje.
Pokojne ma môžeš kritizovať neskôr.
Všetko si vypočujem.
Musím si to premyslieť.
Tak premýšľaj.
Ale rýchlo.
Si v poriadku?
Áno, super.
- Čo je to? - Niečo na povzbudenie.
Môj špeciálny drink: tequila, džin, vodka a kvapka rumu.
- Áno. No teda. - Hej.
Milé, ale ja vlastne nepijem. Je to fakt komplikované.
Vadí, keď to vypijem ja?
Nie.
Preskočilo ti, či čo?
Povedala som ti...
Červené... Čo...
- Lepšie? - Áno.
Čo sa stalo?
Povedzme, že som vypila niečo príliš silné.
Čo?
Netráp sa, jeden chlapec, mladík.
Prekvapil ma bozkom s plnými ústami alkoholu, debil.
Mladík? Ako to myslíš?
- Dvadsaťdvaročný. - Dvadsaťdvaročný?
To je super.
Lepšie ako 40-ročný, ženatý chlap s dvomi deťmi, ten predtým.
Vieš, bolo by pre teba lepšie, keby si sa stretávala s mužmi vo svojom veku.
Čo chcú niečo vybudovať.
Áno, viem, mami.
Zavolal.
Alexandre.
Je chorý. Chce sa čo najskôr stretnúť.
Chorý?
Určite?
Ako to myslíš?
Možno je to trik, aby si prišla.
Mami, prosím, nezačínaj.
PARÍŽ - TOKIO
ODVOZ NA LETISKO JE O 22.45.
ŠOFÉR SA VOLÁ JEAN.
Čo je?
Už sme o tom hovorili,
- ale vieš, tvoj otec je... - Áno, viem.
Nechaj ma premýšľať. Nekomplikuj to, dobre?
Je to manipulátor, Camille.
Idem sa osprchovať.
Kúpil mi letenku. Letí to o polnoci.
Roky je preč,
a keď potom zapíska, pribehneš?
Zabudla si, ako sa naňho hneváš?
Ako by som mohla, mami? Vždy mi to pripomínaš.
Počuj, neber to osobne, ale musím ísť.
Je to moja posledná šanca získať odpovede.
Camille.
Nie, nezmením názor, a áno, mám ťa rada.
Pani Légerová.
- Vezmem vám tašku? - Nie, vďaka.
Prosím, sadnite si, madam.
Odlietame.
TOKIO
Pán Issei Tomine?
Takže vy ste slečna Sajaka z tej slávnej rodiny Konoeovcov.
- Dáte si drink? - To je od vás veľmi milé.
Ale podľa mňa je to strata času,
aj so zdvorilým úsmevom.
Prišla som, len aby mi rodičia dali pokoj.
Čakajú na mňa kamaráti, tak to vybavme.
Mama mi o vás povedala.
Viete identifikovať víno, keď ho ochutnáte.
Nielen to, ale áno.
Aký to má zmysel?
Názov vína je na etikete fľaše.
Len ňucháte ako taký pes.
Sajaka.
Je pravda, že ste krásna.
Ale ste povrchná a vnútri prázdna.
Nemám záujem o niekoho, kto súdi ľudí, ktorých nepozná.
Vašej mame poviem, že mi bolo potešením,
ale nepreskočila iskra.
Už pôjdem.
Haló.
Pán Tomine, mám zlé správy.
Dobrú chuť.
Pani Konoeová nám povedala, že si sa stretol so Sajakou.
Áno.
Povedala, že jej bolo potešením,
ale nepreskočila iskra.
Škoda.
Mimochodom,
dnes umrel môj učiteľ enológie.
Vieš, ten Francúz, pán Léger.
Á.
Mal si nám to povedať.
Večeru by sme presunuli na inokedy.
Si v poriadku, Issei?
Bol starý a chorý.
Ale je celkom zvláštne...
Vôbec nerozumiem, prečo si taký zažratý do vína.
Honoka.
Máš 29, no stále sa spoliehaš na rodičov.
Tvoj byt, ako aj auto patria nám.
Pri všetkej úcte,
auto mi podaroval starý otec k promóciám.
A hoci byt patrí rodine,
každý mesiac platím nájom.
Bol si vynikajúci študent so sľubnou budúcnosťou.
A napriek tomu chceš pracovať s nevýnosným vínom.
- Čo si si myslel? - Nemusíš sa báť.
Viem, čo robím.
A neviem, prečo nástojíš, že vo štvrtky nám navaríš,
keď pani Kinuová varí výborne.
Pretože otec má z toho radosť.
Je to presolené.
Nedá sa to dojesť.
- Camille. - Dobrý.
Som Luca Inglese, kamarát tvojho otca.
Mám hrozné správy.
Dnes ráno, kým si cestovala, tvoj otec umrel.
Je mi to veľmi ľúto.
Poď.
Odveziem ťa do domu tvojho otca,
ale môžeme sa predtým niečoho najesť?
Musíš byť strašne hladná. Dobre?
Áno.
- Čo povedal? - Len „vitajte“.
Nie, to je „irasšai mase,“ ale zvyškom si nie som istá.
Zabudol som, že si tu vyrastala.
- Hovorila si po japonsky. - Viac rozumiem, ako hovorím.
Šihainin znamená „šéfe“.
Povedal: „Páči sa, šéfe.“
Áno, toto je moja reštaurácia.
Jedna z reštaurácií.
Reštaurácií?
Máte na nové auto.
Má sentimentálnu hodnotu. Robil som s ním donášku, keď som začínal.
Takže netušíš, kto som?
Otec ti o mne nikdy nepovedal?
Naposledy som s ním hovorila pred 11 rokmi.
Zavolal po mojej maturite a povedal: „dobrá práca“ a potom zložil.
Nikto nie je dokonalý.
Nuž, chceš sa o ňom porozprávať?
Nie.
Mijabi, toto je Camille. Alexandrova dcéra.
Je mi to veľmi ľúto. Strašne som ho obdivovala.
Ďakujem.
Mijabi je hlavná someliérka. Má neuveriteľný talent.
Prišla až z L.A.
Ale nemáme jej to za zlé.
Víno v Mijabiných rukách je veľmi špeciálne.
Tvoj otec ho vykopal v Španielsku. Nikto o ňom nepočul.
Ten pestovateľ tam má 12-tisíc metrov štvorcových.
Fakt nechce predať svoju výrobu, ale jeho víno
je neskutočné.
Alexandre ma naučil všetko.
Bol to génius.
To on môže za môj úspech.
Prepáč,
hovorím o človeku, ktorého zbožňujem, a ty...
Nikto nie je debil ku všetkým.
Rozumiem, že nechceš počúvať o Alexandrovi.
Ale musíme sa porozprávať o tvojom dedičstve.
Asi si neuvedomuješ, čo ťa čaká.
To nič. Som zvyknutá od neho nič nečakať
a to sa teraz nezmení.
Isteže.
Zajtra ráno prečítajú závet.
Nerád plytval časom.
Všetko musel mať a urobiť hneď.
A pohreb, spopolnenie, bude zajtra poobede.
Jasné. Navnaďme si chuťové poháriky, dobre?
Ochutnaj to a povedz, čo si myslíš.
Nie, ďakujem. Nepijem.
Časový posun?
Nie.
Vôbec nepijem.
Vôbec?
Nepijem alkohol. Nikdy.
To fakt? Ani kvapku?
Camille, mrzí ma to, ale musím ísť.
Ale niekto ťa tam bude čakať. Volá sa Jusuke.
- Ďakujem, Luca. - Tak zajtra.
Áno.
Teší ma.
LEGEROVA DEGUSTAČNÁ PRÍRUČKA 2009
Izba je pripravená.
- Haló? - Všetko v poriadku?
Áno.
Mohla si zavolať. Aký bol let?
Bolo to súkromné lietadlo.
Isteže.
Nemôže si ťa kúpiť, ale aj tak sa snaží.
Úbohé.
Mami, umrel.
Nestretli sme sa. Prišla som neskoro.
To ma mrzí, zlatko.
Naozaj.
Nemala si tam ísť. Vravela som to, ale mala som nástojiť.
Nikdy nechápal, aká si krehká.
Nasľuboval ti veci a pozri sa na výsledok.
Stále ti ubližuje, aj keď je po smrti.
Prestaň mi pliesť hlavu! Vždy to robíš, doriti.
Zlatko, lebo viem, čo je pre teba dobré. Čo je pre teba najlepšie.
Nie, nevieš, čo je pre mňa najlepšie. Jasné?
Tak to teraz nechaj na mňa.
Chceš, aby som prišla?
Nie, nechcem. Musím ísť. Mám ťa rada.
Dobre, ozvi sa.
Dobre, ahoj.
Čo viete o závete?
Veľa nie.
To málo, čo viem, nesmiem prezradiť.
Slečna Légerová, tadiaľto.
Nejdete?
Nie.
Veľa šťastia.
Prosím.
Dobrý deň.
François Talion, právnik vášho otca. Mám na starosti jeho závet.
- Dobrý. - Toto je Issei Tomine.
Sadnite si, páči sa.
Pán nevie po francúzsky, tak budem pokračovať tak, aby rozumel.
Stretol som sa s vaším otcom, pánom Légerom, profesorom,
pred pár mesiacmi na recepcii na veľvyslanectve.
Požiadal ma, aby som mu pomohol spísať závet,
ktorý, musím uznať, je trochu nezvyčajný.
Dedičstvo vášho otca, pána Légera, je rozdelené na dve časti.
Prvá časť, dom v Tokiu, na ulici Seijo 4...
Myslím, že ho obaja poznáte,
má odhadovanú hodnotu 750 miliónov jenov.
Približne sedem miliónov dolárov.
Mám to prepočítať na eurá?
Druhá časť, aspoň z finančného hľadiska, je najdôležitejší prvok jeho dedičstva.
Hovorím o jeho vínnej pivnici, skôr o jej obsahu.
Obsahuje 87-tisíc fliaš, ich globálnu hodnotu odhad...
Prepáčte, musím podotknúť, že tu hovoríme
o najväčšej súkromnej vínnej zbierke na svete.
Samozrejme, nemyslím to z pohľadu počtu fliaš,
ale kvality, vzácnosti. Je to mimoriadna zbierka.
Jednoducho mimoriadna.
Kde som to... Som to... Áno. Globálna hodnota.
148 miliónov dolárov, asi 16 miliárd jenov.
Čo nás privádza k jedinečnosti závetu pána Légera.
Slovami pána Légera
je jeho vínna zbierka „plodom celoživotnej práce“.
A bolo preňho kľúčové, aby jeho majetok
putoval k niekomu, kto ho dokáže plnohodnotne oceniť.
Preto pripravil...
Nazvime to testom, ktorý určí dediča.
Test?
Aký test?
Ste dcéra Alexandra Légera.
Na druhej strane, pán Tomine bol študentom vášho otca
a pán Léger ho vnímal ako svojho „duchovného syna“.
Preto chcel, aby ste o to obaja zabojovali.
Víťaz trojkolového testu zdedí celý majetok.
Dom aj zbierku vín.
Prepáčte. Tri kolá čoho?
Pošlite ho.
Dobre. Teraz... Obaja ochutnáte toto víno naslepo.
A máte jeden mesiac, aby ste mi presne odpovedali.
Odroda, miesto, rok.
Nemusím vám to vysvetľovať.
Žartujete.
Občas áno, ale teraz nie.
Nie dnes, nie.
Dobrou správou je, že o mesiac ho ochutnáte znova.
Môžeme pokračovať?
Slečna Légerová?
Prosím.
Čo je to za blbosť? To neurobím.
Mám to chápať tak, že sa chcete zriecť dedičstva?
Čože? To som nepovedala.
Naozaj to môžete urobiť? To vážne?
Vaše zákony neplatia.
Takže musíte ochutnať víno. Teraz.
Toto je fakt blbosť.
Ste v poriadku?
Slečna Légerová?
- Deje sa niečo? - Urobím to. Urobím.
Camille. Panebože. Je ti niečo?
Vedeli ste to. Doriti, vedeli ste to!
Musel som mu to sľúbiť!
Camille, počkaj.
Camille, prosím.
Spomaľ.
Mrzí ma to.
Mama ma varovala, že je to sadista.
Naozaj ma musel takto ponížiť?
Je mi úplne u riti, čo je s ním, jeho posratými prachmi, či posratým vínom!
Ten duševný zmrd si to môže všetko nechať, seriem na to.
Slečna Légerová, čo nám poviete o otcovej smrti?
Tadiaľto.
Slečna Légerová, prečo ste tu?
Pán Tomine! Issei Tomine!
Poviete nám, čo bolo v závete pána Légera,
a vysvetlíte, prečo ste tu?
Čoskoro to verejne oznámim.
Len slovíčko, prosím.
Vieš, Alexandre nevedel, že nepiješ.
Nič o mne nevedel.
Takže, idem na pohreb a potom hneď späť do Francúzska.
Mám od neho pre teba správu.
- Nezaujíma ma. - Je to dôležité, Camille.
Nie, Luca, nie je. Naozaj.
Teraz si nahnevaná, ale keď sa upokojíš,
prosím, vypočuj si otcovu správu. Dobre?
Môžeme sa niekde zastaviť, kde si to ošetrím?
No tak, meškáme.
Dobre.
Ďakujem.
Vieš, Camille, z tvojho otca sa stal celkom duchovný človek
za ostatných pár rokov.
Na jeho žiadosť dodržiavame budhistický kremačný rituál.
Prvý rad je pre rodinu.
Zbohom, kamarát.
Poďme.
Kam teraz ideme?
Rozptýliť popol do jazera alebo tak?
Nie, nastal čas na okotsu-age.
- Čože? - Zhromaždenie kostí.
- Nepoznáš to? - Nie.
Zúčastnia sa toho len blízki tvojho otca.
Takže asi môžem ísť domov.
Nie.
Doriti.
Začneš nohami a prepracuješ sa až hore,
aby zosnulý nestál v urne na hlave.
Chápeš?
Preto nikdy nepodávaš suši pri stole
z paličiek do paličiek.
Je to ako jesť mŕtve telo.
To myslíte vážne?
- Naozaj to musím urobiť? - Áno.
A keďže si rodina, musíš ísť prvá.
Pozor, nech ti nepadnú kosti.
Zajtra ráno letíš späť.
Odveziem ťa.
Ale než odídeš, chcem ti niečo ukázať.
V poriadku?
To ten zápach, je veľmi silný.
Som okej.
Sme v jeho svätyni.
S tvojím otcom sme tu strávili noci.
Písaval malé poznámky, v ktorých opisoval vína,
alebo zaznačoval dôležité dátumy.
Občas dávali zmysel iba jemu.
LED ZEPPELIN NAŽIVO 1979
Každé z vín mi vedel opisovať aj hodiny.
Potom som po chvíli povedal:
„Dobre, amico mio, a čo tak ho otvoriť?“
Nechám ťa osamote.
Máš čas.
KURA NA MÄTE
„DOBRÝ, ZLÝ A ŠKAREDÝ“
VYPIŤ S CAMILLE, KEĎ BUDE MAŤ 18
MAMA
Dobre. Pozriem si tú správu.
Ahoj, Camille.
Určite si už počula môj závet
a viem si predstaviť, že sa na mňa hneváš.
Asi si myslíš, že som krutý, sadistický, nenávistný...
A tak ďalej.
Viem, že som bol zlý otec.
V mnohých veciach som sa mýlil okrem...
Okrem jednej veci.
Vína.
To mi išlo.
Cítil som sa ako ryba vo vode.
Neviem, aká sa z teba stala žena,
ale stále si moja dcéra.
Camille, máš to v krvi.
Asi ti chýba tréning,
ale máš chuťové poháriky.
Máš čuch.
Zavolal som priateľovi, Philippovi.
Je najlepší.
Môžeš uňho ostať, koľko bude treba.
Naučí ťa všetko, čo potrebuješ vedieť.
On vlastní vinicu.
Pamätáš si na vinicu, kde sme trávili prázdniny, keď si bola malá?
Trénovali sme spolu, len my dvaja v pivnici
na našom tajnom mieste.
Počkaj.
Mama s tým nesúhlasila, ale bolo ti to jedno.
Chcela si ísť už skoro ráno.
To boli naše posledné spoločné chvíle.
Previazať oči?
Camille!
Už sa sústreďme, dobre?
Áno, oci.
Prepáč.
A sadni si rovno.
Viem, že je to smiešne...
pretože ak toto pozeráš, už som mŕtvy.
Ale dúfam, že týmito testami
sa trochu lepšie spoznáme.
A možno jedného dňa, ktovie...
mi dokážeš odpustiť.
Ostaň, prosím.
Urob to pre nás.
PODĽA MANGA KOMIKSU KAMI NO SHIZUKU TADAŠIHO AGIU/ŠU OKIMOTOVEJ
Preklad titulkov: Jozef Ferencz