Камий, скъпа. Не затваряй очи!
Камий, не затваряй очи!
Вдигнете я бавно.
Даваш вино на дъщеря си?!
Камий!
- Чакай. - Махай се!
Извинете.
Пристигнахме.
- Благодаря. Чао. - Приятно прекарване.
Здравейте.
Камий Леже.
Вие ли сте Филип Шасангр?
Не ме ли помниш?
До десетгодишна прекарваше тук всяко лято.
Да, знам. Но имам малко спомени от този период.
Благодаря ви, че ме приехте.
Едва ли е удобно, занимавате се с толкова неща.
"Неща". Нарича се гроздобер.
Да, не е удобно. Идваш в най-неподходящия момент.
Нямам време за теб.
- Тогава кой ще има? - Синът ми Тома. Той преподава енология.
Тома? Да, помня. Беше по-висок от мен.
Решавай най-сетне. Помниш ли, или не?
Ще ти покажа стаята.
Това беше стаята ти като малка.
Стаята ми в Япония беше много малка.
Тази я помня огромна, а всъщност не е.
Странно е как паметта може...
Добре.
Благодаря.
- Камий, баща ти те чака. - Идвам.
- Какво ще правите? - Не е твоя работа.
Камий!
- Не те засяга! - Камий?
Добре ли си?
Тома.
Да! Извинявай. Сигурно съм уморена от полета.
Да, мина много време. Но аз щях да те позная.
Баща ми нали не беше сопнат?
Беше очарователен.
- Очарователен? - Не.
Ела да те разведа.
Това са земите на Шатоньоф-дю-Пап.
А това там е Жигондас.
А още по-нататък - Вансобр.
Какво?
- Помня те много добре. - Така ли?
Трябваше да те наглеждам, но ти винаги ме разкарваше.
Например всяка сутрин отиваше в лозята.
Вкусваше зърно грозде, правеше сериозна физиономия
и ни казваше дали е готово за бране.
Отгатваше правилно всичко: гуава, лешник, бъз, копър.
Можеше да играеш на тази игра с часове.
Всъщност никога не спираше.
- Защото можеше и да... - Спри, моля те!
Сетих се защо не помня този период от живота си.
Защото съм била непоносима!
Не ми разказвай повече. Ужасно ме е срам.
Няма защо. Възхищавах ти се.
Мислех, че имаш суперсили.
Ето я избата за ферментация. Тук се творят вълшебства.
Тук се появяват първите аромати.
Например, ако ти кажа
малини, череши, сини сливи, зърна тонка и сурово цвекло,
ще отговориш "Мерло", естествено.
Хората смятат, че отгатването на вино е магия, но в това няма магия,
а само много труд.
Небцето е мускул. Тренираш ли го, ще познае всички тайни на виното.
Но ти вече го знаеш, защото имаш дарба.
Дано не те разочаровам.
Няма, убеден съм.
Ела.
Преди бутилиране виното отлежава 10-20 месеца в тези дъбови бъчви.
Зависи от реколтата.
Мама обичаше да идва тук.
Не знаех.
Такъв е животът.
Съболезнования за баща ти.
Такъв е животът.
Време е да ти покажа стаята за изтезания.
"Стаята за изтезания"? Добре.
Тук имаме всичко необходимо, за да изучиш не само теорията,
но и практиката.
След три седмици трябва да знаеш наизуст
сортовете грозде, винарните, реколтите и как се дегустира вино.
Разбра ли?
Първият тест в Токио. Можеш ли да опишеш виното?
Беше червено.
Добре. Все е някакво начало.
- Какво още? - Това е.
Говоря сериозно. Трябва да ти кажа.
- Връзката ми с виното е много сложна. - Естествено, с такъв баща.
Камий, само не го приемай като бреме.
Никой не те кара да заемеш мястото му или да вървиш по стъпките му.
В какъв смисъл "сложна"?
Преди месец
баща ти ми се обади и ми каза, че ще умре.
Помоли ме за услуга.
Беше ми като брат, не можех да откажа.
Помоли ме да усъвършенствам знанията ти. Да съм ги усъвършенствал!
Попитах го на какво ниво си и той каза, че вероятно много добро.
- И какво да те правя сега? - Татко.
Г-н Шасангр.
Разбирам разочарованието ви,
но моето е още по-голямо, повярвайте.
От двайсет години ям ориз и зелен фасул на всяко хранене, иначе ми се гади.
Не мога да изпия и капка алкохол, без да загубя съзнание, и вината е негова.
Остави ми съобщение, че вярва в мен.
Че съм способна да се справя. Дори не знам защо му повярвах.
И сега въпросът е: можете ли да ми помогнете, или не?
ТОКИО
- Г-н Томине, закъсняхте. - Простете.
Да не губим време.
Както знаете, търсим консултант енолог,
който да ни напътства в нашето международно кооперативно дружество.
С голям интерес прочетохме вашите предложения. Останахме впечатлени.
При това имате отлични препоръки от самия Александър Леже.
Кончината му е тежка загуба за еноложкия свят.
Да.
Моите съболезнования.
При все това
се безпокоим, че ви липсва необходимият за тази длъжност опит.
Все още нямате клиенти, които биха ви препоръчали.
Наскоро основах собствена компания, можете да станете първите ми клиенти.
Разбира се.
Но членовете на нашия кооператив биха предпочели по-възрастен консултант.
Имате ли тест, или да си вървя, защото нямам нужната възраст?
- Имаме тест. - Тогава да го проведем. Благодаря ви.
Идентифицирайте това вино възможно най-точно.
Виното е европейско. Бордо.
Преобладаващият процент е "Мерло".
Да, и около 15-20% "Каберне Совиньон".
Льо Пюи, реколта 2014 г.
Не, 2017 г.
Кюве.
Бартелми.
И така, Кот дьо Франк, Шато Льо Пюи, кюве Бартелми, 2017 г.
КОТ ДЬО БОРДО ШАТО ЛЬО ПЮИ, БАРТЕЛМИ, 2017 Г.
Правилно.
- Но не описахте виното. - Не сте поискали.
Защо сте повикали майка ми?
Нямаше да се наложи, ако беше отговорила на съобщенията ми.
- Нямаше да спреш да ми досаждаш. - Тя има право да знае какво правиш.
Поне това й дължиш, нали?
Значи ще ми помогнете?
Да.
При едно условие.
- Някой да иска кафе? - Да.
Излизаш ли с някоя?
Не.
- А ти? - Не.
Сама ми е добре.
Не го очаквах, но се радвам да те видя отново.
И аз теб.
Ужасно е, че я кара да го прави.
На Камий й липсва самочувствие. Това ще я съсипе.
Не, Мариан.
Не го разбираш, но той обичаше дъщеря си.
Това обич ли е? Мислеше само за себе си и за виното си.
Още ли смяташ така?
Още си му сърдита. Сигурно е изтощително.
Александър е мъртъв, Мариан.
Няма го вече.
Мозък на обичаен пациент.
Виждате ли червената област ето тук? Това е амигдалата, центърът на емоциите.
Пациентът се боеше от изследването с ЯМР и беше притеснен, което е нормално.
Затова му дадох парче шоколад.
Това активира две зони. Първата е хипокампът, или центърът на паметта.
Той разпознава вкуса и изпраща информацията към амигдалата,
която свързва шоколада с удоволствието.
А ето и ЯМР на мозъка на Камий.
Дадох шоколад и на нея. Но забелязах две неща.
Първо - паметта ви регистрира необичайно висока активност.
Щом се активират вкусовите ви рецептори,
броят на синаптичните връзки става огромен.
Не съм виждала подобно нещо. Страхотно е!
Но има и нещо не толкова страхотно.
Ето това.
Зоната в червено и лилаво.
Това е отвращение, примесено със страх.
Разпознахте шоколада и изпратихте информация към амигдалата,
но тя бе яростно отхвърлена.
Опитах отново с няколко други храни със силен вкус
и получих абсолютно същия резултат.
Дори ви дадох разтвор с малко алкохол в него и тогава...
Простете, но какво означава това?
Означава, че мозъкът ви реагира по този начин,
защото като малка сте претърпели някаква травма.
Травма, свързана с вкуса.
Най-вероятно с алкохол.
Това говори ли ви нещо?
Дали ни говори нещо? Бащата на Камий...
Да кажем, че тя влезе в болница.
Разбирам.
Ще продължа с изследванията.
Но отсега мога да ви кажа, Камий,
че макар състоянието ви да е психосоматично,
то може сериозно да застраши здравето ви.
За съжаление, докато травмата не бъде излекувана,
препоръчвам да спрете обучението си с вино.
Съжалявам.
Клеман, измий го и отвътре.
Утре ще тръгнем рано.
- Исках да се сбогуваме. - Добре. Довиждане!
- Какъв ви е проблемът? - Гадно е. Ще се простиш с милионите.
- Неблагодарна хлапачка. - Моите уважения, но майната ви!
Какво знаете за мен?
Знам достатъчно. Александър ми беше приятел!
Да, естествено. Той не ме познаваше. И не му пукаше за мен.
Не, баща ти те обожаваше.
- Когато го напуснахте, беше съкрушен! - Не се обади 20 години, но бил съкрушен!
Няколко пъти пробва да се свърже с теб, но Мариан му попречи!
Докато бях малка, а после?
Можеше да намери телефона или имейла ми. Написах книга. Щеше да намери начин.
Ами ти? Прати му имейл преди 10 години. Той ми даде да го прочета!
Какъв имейл?
Ето.
"От Камий Леже до Александър Леже. 6 септември 2010 г., Париж.
Дълго не се решавах да ти пиша. Умът ми е бистър, добронамерена съм
и не говоря с гняв или негодувание. Добре съм, скоро ще навърша 18 г."
Не съм го писала аз. Дори не е моят имейл адрес. Не разбирам.
"Прекарах половината си живот без теб и осъзнах, че не ми липсваш.
Някой ден ще ме потърсиш.
Ще твърдиш, че не е късно да се реваншираш за загубеното време.
Но ще ти кажа следното: няма как да го върнеш.
Не искам да те виждам. Няма да ти вдигам телефона или да ти пиша.
Що се отнася до мен, вече нямам баща. Камий."
Прочетох имейла ти до Александър.
До баща ми. Изпратила си го преди 18-ия ми рожден ден.
- Камий. - Мамо.
Утре си тръгваш оттук. Сама. Без мен.
Как се чувстваш?
Нещо средно между предадена и съкрушена.
Разбирам.
Няма да спра. Изключено.
Ако не искаш да продължиш, ще разбера. Ще загазя, но ще те разбера.
Разбира се, ще ти помогна. Но ако не можеш да вкусиш алкохол, как да стане?
Обмислях го цяла нощ. Имам план Б.
Имаме близо 400 рецептора в носа, способни да откриват над 100 000 миризми.
Сто хиляди!
Подценяваме обонянието си, но щом подушим нещо, не забравяме миризмата.
Щом не мога през вратата, ще вляза през прозореца.
НОСЪТ НА ВИНОТО
В тази кутия има 54 аромата. Всички се срещат във виното.
Плодов, флорален, билков, на препечен хляб и дори животински нотки.
Животински?
- Например на мокро куче? - Не, по-скоро на дивеч, кожа или мускус.
Добре.
Готова ли си?
Това нужно ли е?
Ако искаш през прозореца, слагай превръзката.
Спокойно, не боли.
Готова ли си?
Круша?
Не.
- Ябълка. - Не.
- Плод ли е? - Пак не.
- Мамка му. - Камий.
Вече е съхранено в паметта ти. Само трябва да направиш връзка.
Съхранено.
Организирай нещата.
Тук вътре.
Първо се запитай:
"Плод ли е? Цвете? Растение?
Подправка? Дървесна нотка или на препечен хляб? Минерал?".
Създай си категории и подкатегории,
ако трябва и подкатегории на подкатегориите.
Щом подредиш всичко, лесно ще го намериш отново. Разбра ли?
Да, татко.
Камий? Добре ли си?
Искам пак да го помириша.
Задай си правилните въпроси.
Сладко ли е?
Солено? Горчиво?
Умами? Кисело? Или комбинация?
Сладко е,
но въпреки това не ми харесва.
Сухо, грубо. Тръпчиво.
Горчиво. Точно така, горчиво е.
Сладко-горчиво. Има захар.
Не е плод, а растение.
Женско биле.
- Женско биле? - Това е.
Хайде пак.
- Дюля? - Да.
Бадем?
Жасмин?
- Да. - Касис.
Шафран.
Мед.
Печен лешник.
Кожа. Окосено сено.
Препечен хляб.
Черен шоколад. Бор.
И последното.
Зелен пипер?
Браво.
Успях!
След месец е годишнината ни.
Ще те заведа в хубав ресторант. Ще сме само двамата.
Исках да те изненадам,
но графикът ти винаги е пълен.
Пък и не обичаш изненадите.
Ще го впиша в графика си.
До довечера.
Баща ви иска да ви види.
Как изглеждаме в очите на хората?
Ако Исей преследва богатството на чужденец,
как ще се отрази това...
БИТКАТА НА ВЕКА ЗА НАСЛЕДСТВО
...на репутацията ни?
След теб няма наследник освен Исей.
Ще говоря с него.
Не.
Аз ще го направя.
Така! Сега започва сериозната работа.
Това съдържа еквивалента на чаша вино. Нещо като бутилирана мостра.
Вкусът и ароматите са същите.
За нас това ще бъде страхотно. Ще можеш да помиришеш всякакви вина.
И всичко е благодарение на нея. Камий, това е Жулиет.
- Приятно ми е. - И на мен.
Тя посети изложението за храни и напитки СИАЛ в Шанхай, Китай.
Винопроизводителите се събраха и колко ти дадоха?
Четиристотин мостри. Тома ми даде списък с всичко нужно.
Взех всичко, което поиска.
Трябваше да съм с Жулиет, но ще има и други поводи да отидем.
Разбира се.
Жулиет е търговският ни директор. Изнася вината ни в цял свят.
Владее седем езика, включително мандарин и кантонски.
- Седем езика. Много полезно. - Той преувеличава.
Говоря шест езика доста добре.
А с руския що-годе се оправям.
Е, добре ли върви? Според Тома имаш невероятен нос.
Чак пък невероятен. Преувеличава. Като твоя руски - оправям се.
Не, тя има страхотна дарба.
Носът й наистина е невероятен.
Нямам търпение да видя. Може ли?
Супер!
Ще започнем с най-простото.
Сортово вино.
Благодаря.
Първо, оценяваш виното с поглед.
Слагаш го пред бяла повърхност, като тази салфетка.
Гледаш цвета, което ти дава представа за възрастта му.
Ако нюансите варират от бледомораво до пурпурно, значи виното е младо.
Ако е гранат или череша с леко оранжев оттенък,
виното е достигнало апогей.
Ако е с цвят на тиква или какао, е старо. Може би твърде старо.
Е?
Пурпурно или черешово? Пурпурно?
Значи младо вино?
Сега се запитай за наситеността на цвета.
Ако е слаба, значи виното е леко и деликатно,
от хладен климат, с кратка мацерация.
Но ако цветът е наситен, това е плътно вино,
отгледано на слънце или отлежало дълго време.
Не много наситен цвят.
Леко вино?
Може ли аз?
Предимството при сортовото вино е, че представлява тероара в най-чист вид.
Ако гроздето е от един сорт, е по-лесно да доловиш особеностите на реколтата
и да определиш географския район. Ароматите са по-изявени.
Именно. Благодаря, Жулиет.
Благодаря, Жулиет.
А сега носът.
Ще го направим на три етапа. Първи - "първи нос".
Улавяш ароматите на виното в покой.
Втори - оставяш го да подиша. Събуждаш го, за да отдели ароматите си.
Трети - помирисваш го отново.
И те удря в носа. Изскачат аромати, за които не си и подозирала.
Давай.
Камий!
Добре ли си?
Почти минута остана неподвижна, със затворени очи.
Добре ли си?
Да.
Видя ли нещо?
Абсолютно нищо.
Съжалявам.
Добре, стига за днес.
Е?
Няма да успея. Нищо не долавям. Дали заради алкохолните пари...
Алкохолните пари?
Преди много време оттук течеше река Рона.
Беше толкова буйна, че влачеше камъни от Алпите
и ги трупаше в равнината.
После течението заглади камъните и ето го резултата.
Вземи. Пипни го отдолу.
- Горещ е. - Разбира се.
Камъните цял ден поглъщат слънчевата топлина,
а нощем я преразпределят в корените на лозите.
На тези заоблени камъчета дължим качествата на виното си.
От виното ти се гади заради преживяванията в детството ти.
Но трябва да прозреш какво се крие зад алкохола, Камий.
Виното е земята, небето, хората.
Виното е природата, Камий.
Природата.
Идваш ли?
- Къде? - Да направим едно кръгче.
Остави камъка.
Къде отиваме?
Ще видиш.
Сериозно?
Александър искаше да открие границите ти.
Започна да страдаш от главоболие, кървене от носа, загуба на паметта.
Пък и тогава родителите ти не бяха в добри отношения.
Мариан настояваше той да спре експериментите с теб,
но баща ти трябваше да си отмъсти на света.
Ти знаеше ли, че ме кара да пия?
Не, никой не знаеше.
Само ти и той. Никога не ми е споменавал.
Знам само, че баща ти никога не би те наранил.
Никога.
Не си спомням нищо.
Това вино е от тези лозя. На тази почва е расло гроздето.
Помириши.
Откри ли преобладаващия аромат?
Не?
Не е важно.
Ще ти дойде. Нещо ще ти прещрака.
Сега се разходи сред лозите.
Дишай, вкусвай и се наслаждавай.
Разходи се по редовете.
Хайде.
Това вино е направено от гроздето, което опита снощи.
Пробвай да познаеш поне един аромат.
Преобладаващият е праскова.
Тома, кажи ми какво долавяш.
Праскова, марципан, лешник,
глог, гъби, мъх.
- Папрат. - Папрат.
Мамка му, разпознах един.
Имаше го във виното, което опитах в Токио. Папрат.
Сигурна ли си?
КОТКАТА МИ Е БОЛНА, ТРЯБВА ДА ОТИДЕМ НА ВЕТЕРИНАР.
ОБАДИХА СЕ ОТ "БЕРАНЖЕ ИНТЕРНАСИОНАЛ". НЕ СИ ОДОБРЕН.
ПРИСТИГНА ПРАТКА ОТ ЧИЛИ ЗА ТЕБ.
Утринният бриз от Тихия океан повява в долината Казабланка.
Долових и мирис на яйчена черупка.
Подпочвата е варовикова.
Дядо.
- Какво е това? - Почвите на лозята по света.
Мой приятел пътешественик ги праща до мен.
Исей, дадохме ти достатъчно време да поскиташ,
но тази дупка е отражение на жалките ти амбиции.
Искам да направиш публично изявление,
че се оттегляш от онова "състезание".
И престани с всичко това.
Тогава ще поговорим за бъдещето ти.
Да, дядо.
ДВЕ СЕДМИЦИ ПО-КЪСНО
Внезапен тест? Малко е рано.
Тома ми каза, че имаш невероятен напредък.
Любопитен съм дали ще разпознаеш винен тероар само по миризмата.
Ще пробваш ли?
Добре.
Цветът е тъмен и наситен, почти непрозрачен.
Значителни промени. Приблизително двайсетгодишно.
Капките вино са тежки и бавни.
Слънчева реколта. От юг или от много слънчева година.
Топло и плътно вино.
"Първи нос".
Зрели червени плодове.
Женско биле.
Какао.
Аерация. Простете, разсъждавам на глас.
"Втори нос".
Малина и къпина.
Също и тютюн.
Сухи листа и нещо минерално.
Глина.
Горещо, тежко, силно.
Риоха?
- Не. - Не?
Не.
Но все пак...
Това, което си постигнала само за три седмици, е чудо. Нямам думи.
Само с обонянието си се справяш по-добре от 99% от хората.
И все пак не е достатъчно.
Добрият сомелиер прави разлика между две вина от лозя,
които ги дели само една ограда.
Така няма да достигнеш това ниво. Никога.
Да опитам пак?
Добре.
Успя ли?
- Бургундско? - Ти ми кажи.
Готова ли си?
Не го гълтай.
Изплюй и изплакни устата.
Какво видя?
Усетих... Беше като тебешир.
И много студено.
Е, кажи. Бургундско или не?
Да, много прилича на бургундското от онзи ден.
Кое от всички?
Бон Кло де Муш, Мезон Друен, '95.
Това е, нали?
Не.
Това не е Кот дьо Бон, а От-Кот дьо Бон. Винарна Жайе-Жил.
Гледай ме, като говоря.
Много жалко. Почти улучи.
Но както ти казах, "почти" е дума за губещите.
Татко? Кога ще мога да пия?
- Наистина. - Някой ден.
Но не още.
Още едно?
Не мога да повярвам. Знаех си! Не е истина!
Чакай тук. Ей сега идвам.
Казах ти да не идваш, когато имаме работна сесия.
- "Работна сесия"? Що за глупости? - Какъв е проблемът?
- Тя е на осем! - И?
- Боли я глава, носът й кърви. - Мислиш, че е от това?
Естествено!
Той не е виновен.
През цялото време вината е била моя.
Само моя.
Не!
Страхотно е!
ПО МАНГАТА НА ТАДАШИ АГИ
Превод на субтитрите Живко Тодоров