Camille, zlato.
Nezatváraj oči, Camille!
Camille, nezatváraj oči.
Pomaly ju zdvihnite.
Dal si jej piť víno? Vlastnej dcére!
Camille!
- Počkaj. Hej. - Vypadni!
BOŽSKÉ KVAPKY
Prepáčte.
Sme tu.
- Ďakujem. Dovi. - Pekný pobyt. Dovi.
Dobrý deň.
Camille Légerová.
Ste Philippe Chassangre?
Nepamätáš si ma?
Až do desiatich rokov si všetky letá trávila tu.
Áno, viem. Ale na to obdobie mám len pár spomienok.
Ďakujem za prijatie.
Určite sa vám to nehodí, keď máte toho toľko.
„Toho“. Volá sa to zber.
A naozaj, nie je vhodný čas. Vlastne najhoršia možná chvíľa.
Nemám čas starať sa o teba.
Dobre, tak kto potom?
Môj syn, Thomas. Je to profesor enológie.
Thomas? Áno, spomínam si. Bol starší.
Tak sa rozhodni.
Pamätáš si, alebo nie?
Každopádne, ukážem ti tvoju izbu.
Tu si spávala, keď si bola malá.
Moja izba v Japonsku bola maličká.
Pamätám si, že táto bolo fakt veľká, aj keď nie je.
Sranda, ako si ľudia pamätajú...
Dobre.
Tak ďakujem.
Camille, tvoj otec už čaká.
Dobre, idem.
- Čo budete robiť? - Do toho ťa nič.
Camille. Camille!
Do toho ťa nič!
Camille?
Ako sa darí?
Thomas.
Áno!
Prepáč. To bude ten časový posun.
Áno. Chvíľu sme sa nevideli.
- Áno. - Ale asi by som ťa spoznal.
Všetko v pohode? Otec nebol príliš nepríjemný?
Bol
očarujúci.
Očarujúci?
- Nie. - Hej.
Poď, ukážem ti to tu.
A toto je pôda Châteauneuf-du-Pape.
Trochu ďalej je Gigondas.
A ešte ďalej je Vinsobres.
Čo je?
- Vieš, veľmi dobre si ťa pamätám. - Áno?
Mal som ťa strážiť, ale vždy si ma odháňala.
Napríklad, vždy ráno si chodila do viníc.
A potom si ochutnala veľkú bobuľu a tvárila sa dôležito
a povedala si nám, či sú zrelé na zber.
Všetko si uhádla: guavu, lieskový orech, bazu, fenikel.
Zbožňovala si to. Dokázala si sa hrať hodiny.
Vlastne si nikdy neprestala.
Lebo si dokázala aj...
Počkaj! Stop!
Viem, prečo si nepamätám toto životné obdobie.
Lebo som bola osina v zadku!
Nechcem to počuť. Chcem si dať za to facku.
Ale vôbec.
Fascinovalo ma to.
Myslel som, že máš superschopnosti.
Toto je kvasná pivnica.
Tu sa všetko začína.
Prvé arómy sa objavujú tu.
Napríklad, ak poviem,
malina, čerešňa, slivka, fazule tonka a surová repa,
povedala by si: „Merlot“. Jasné.
Ľudia si myslia, že uhádnuť víno sú čary, ale vôbec to tak nie je.
Len práca. Veľa práce.
Chuťové poháriky sú svaly.
Natrénuj ich a dokážeš identifikovať všetky náznaky, ktoré víno poskytuje.
Ale to si už vedela a ešte máš aj dar.
Obávam sa, že ťa sklamem.
To určite nie.
Poď.
Pred fľaškovaním vína
ho 10 - 20 mesiacov máme v týchto dubových sudoch.
Závisí od ročníka.
Bolo to mamino obľúbené miesto.
To som nevedela.
Taký je život.
To s otcom ma veľmi mrzí.
Taký je život.
Nuž, je čas ukázať ti mučiareň.
„Mučiareň“? Dobre.
Tu máme všetko, čo potrebuješ na štúdium teórie
ale aj praxe.
O tri týždne budeš musieť naspamäť vedieť
odrody viniča, vinice, ročníky
a tiež, ako ochutnávať víno.
Dobre?
A čo ten prvý test v Tokiu?
Dokážeš mi opísať to víno?
Červené.
Dobre. No, aj to je začiatok.
Ešte niečo?
To je všetko.
A myslím to vážne.
Počuj, musím ti niečo povedať.
Môj vzťah k vínu je veľmi komplikovaný.
Isteže je komplikovaný, s takým otcom.
Ale Camille, hlavne na seba netlač.
Nikto nežiada, aby si to po ňom prevzala, či kráčala v jeho šľapajach. Nikto.
A čo myslíš tým „komplikovaný“?
Pred mesiacom
mi tvoj otec zavolal, aby mi oznámil, že zomiera.
Poprosil ma o láskavosť.
Bol pre mňa ako brat, takže som nemohol odmietnuť.
Požiadal ma, aby som zdokonalil tvoje vedomosti.
Zdokonalil.
Tak som sa spýtal, na akej úrovni sú
a odpovedal, že určite veľmi dobré.
Čo máme teraz s tebou robiť?
Oci...
Pán Chassangre.
Úplne chápem vašu frustráciu,
ale ani zďaleka nie je taká ako moja.
Už 20 rokov jem vkuse ryžu a zelenú fazuľu.
Inak mi je zle.
Nemôžem vypiť ani kvapku alkoholu bez odpadnutia a to všetko je jeho vina.
Zanechal mi správu, kde hovorí, že vo mňa verí.
Že to dokážem.
Ani neviem, prečo som mu verila.
A teraz je otázkou, či mi dokážete pomôcť alebo nie.
TOKIO
Pán Tomine, meškáte.
Prepáčte.
Nestrácajme čas.
Ako viete, hľadáme enológa na konzultácie,
ktorý nás nasmeruje a poradí našej medzinárodnej spoločnosti.
S veľkým záujmom sme čítali vašu správu s návrhmi.
Skutočne zanechala dojem.
A netreba zabúdať, že vás do veľkej miery odporučil
sám Alexandre Léger.
Jeho úmrtie je veľkou stratou pre svet enológie.
Áno.
Úprimnú sústrasť.
Trochu sa však obávame,
že vám možno chýbajú potrebné skúsenosti na túto prácu.
Zdá sa, že zatiaľ nemáte žiadnych klientov, na ktorých sa obrátiť.
Práve som založil svoju spoločnosť, takže ak chcete, môžete byť prví.
Iste.
Ale mali by ste vedieť, že členovia nášho korporátu
by oveľa radšej uvítali skúsenejšieho konzultanta.
Pripravili ste aj test, alebo mám odísť len preto, že nie som dosť starý?
- Máme test, áno, ale... - Tak sem s ním, prosím.
Ďakujem.
Identifikujte toto víno, ako najlepšie viete.
Víno zo starého sveta. Bordeaux.
Zväčša Merlot?
Áno, a asi 15, 20 % Cabernetu Sauvignon.
Le Puy. 2014.
Nie, 2017.
Cuvée.
Barthélémy.
Takže, Côtes de Francs, Château Le Puy, Cuvée Barthélémy, 2017.
Správne.
Ale neopísali ste víno.
O to ste nežiadali.
Zavolali ste mamu. A prečo?
Nemusel to robiť, keby si mi odpovedala na správy.
Áno, ale vypytovala by si sa.
Má právo vedieť, do čoho sa púšťaš.
Aspoň to jej dlhuješ. Nie?
Takže mi nakoniec pomôžete?
Áno.
Pod jednou podmienkou.
Dá si niekto kávu?
Áno.
Máš niekoho?
Nie.
- A ty? - Nie.
Sama som šťastná.
Nečakala som to, ale rada ťa vidím.
Aj ja teba.
Je nechutné, čo ju núti robiť.
Camille chýba sebadôvera. Zničí ju to.
Nie, Marianne.
Viem, že ho nedokážeš pochopiť, ale dcéru miloval.
Tomu hovoríš láska?
Myslel vždy len na seba a svoje víno.
Stále tak o ňom premýšľaš?
Stále sa naňho hneváš. Musí to byť únavné. Ale...
Alexandre zomrel, Marianne.
Zomrel.
Toto je mozog priemerného pacienta.
A vidíte tú červenú oblasť?
To je amygdala, centrum emócií.
V tomto prípade je pacient znepokojený kvôli skenu MR a trochu nervózny,
čo je celkom bežné.
Tak som ho požiadala, aby si dal kúsok čokolády.
Aktivovali sa dve oblasti.
Prvou je hipokampus, teda centrum spomienok.
Definuje chuť čokolády a potom posiela informácie amygdale,
ktorá čokoládu spája s potešením.
A teraz tu máme MR Camillinho mozgu.
Tiež som jej dala čokoládu.
No všimla som si dve veci.
Po prvé, vaša pamäť zaznamenáva mimoriadne vysokú aktivitu.
Množstvo synaptických prepojení
pri aktivovanej funkcii chuti je neobyčajné.
Niečo také som ešte nevidela.
Fantastické!
A teraz niečo menej fantastické,
konkrétne toto.
Vidíte červenú a fialovú oblasť?
To je znechutenie zmiešané so strachom.
Rozpoznali ste čokoládu a poslali informáciu do amygdaly,
ale násilne ju odmietla.
Skúsila som to znova s niekoľkými výraznými chuťami
a výsledky boli úplne rovnaké.
Dokonca som vám dala aj jemne alkoholický roztok
a potom...
Prepáčte, ale čo to celé presne znamená?
Konkrétnejšie to znamená, že váš mozog takto reaguje,
lebo ste v mladom veku zažili traumu.
Traumu spojenú s chuťou.
Pravdepodobne alkoholom.
Dáva... Dáva vám to celé zmysel?
Či to dáva zmysel?
Camillin otec...
Povedzme, že Camille musela byť hospitalizovaná.
Rozumiem.
Budem to ďalej skúmať.
Camille, ale teraz vám môžem povedať,
že ak je aj váš stav psychosomatický,
môže skutočne ohroziť vaše zdravie.
Nanešťastie, kým nebude trauma liečená,
odporúčam, aby ste prestali s enológiou.
Mrzí ma to.
Clement, aj dnu.
Zajtra musíme ísť skoro ráno.
Chcela som sa rozlúčiť.
Dobre. Ahoj!
Čo máte za problém?
Je to naprd. Všetky tie milióny ti utekajú pomedzi prsty.
Nevďačná sopľaňa.
Pri všetkej úcte, poserte sa.
Čo vy o mne viete?
Viem toho dosť.
Alexandre bol môj priateľ!
Hej, iste.
Nepoznal ma, jasné? A sral na mňa.
Nie, otec ťa zbožňoval.
Zničilo ho, keď ste odišli!
Neozval sa mi 20 rokov, ale bol zničený, jasné!
Áno, niekoľkokrát ťa skúsil kontaktovať, ale Marianne ho zastavila!
Keď som bola malá, dobre. Ale potom?
Mohol si nájsť moje číslo, email.
Napísala som knihu. Mohol nájsť spôsob.
A ty? Pred 10 rokmi si mu napísala email.
Donútil ma ho prečítať!
Aký email?
Tadá.
„Camille Légerová, Alexandrovi Légerovi. 6. september 2010, Paríž.
Chvíľu mi trvalo napísať ti.
Moje myšlienky sú jasné a srdce mám na správnom mieste
a nepíšem v hneve ani zlosti.
Som v poriadku, čoskoro budem mať 18.“
Toto som nenapísala.
Nie je to ani moja emailová adresa. Nerozumiem.
„Viac ako polovicu života som bez teba
a uvedomila som si, že mi nechýbaš.
Raz sa ma asi pokúsiš kontaktovať.
Povieš, že chceš nahradiť všetok stratený čas a že nie je neskoro.
Ale poviem ti jedno:
Stratený čas nenahradíš.
Už ma nikdy nekontaktuj.
Nezdvihnem ti telefón a ani neodpoviem na listy.
Pokiaľ ide o mňa, už nemám otca. Camille.“
Čítala som mail, ktorý si poslala.
Môjmu otcovi. Email, ktorý si mu poslala tesne pred mojimi 18. narodeninami.
- Camille. - Mami.
Zajtra odídeš.
Sama. Bezo mňa.
Ako sa cítiš?
Váham medzi zradou a zničením.
Hej, chápem.
Neprestanem.
Nepripadá do úvahy.
Ak nechceš pokračovať, pochopím to.
Budem fakt v sračkách, ale pochopím.
Camille, jasné, že ti pomôžem.
Ale ak nemôžeš ochutnať alkohol, ako to spravíme?
Celú noc som o tom premýšľala. Mám plán B.
Čítala som, že v nose je takmer 400 receptorov,
ktoré dokážu rozlíšiť viac ako 100-tisíc rôznych vôní.
Sto tisíc!
Podceňujeme svoj čuch,
ale keď raz niečo ovoniame, pamätáme si to.
Takže ak nemôžem vojsť dverami, pôjdem oknom.
VÍNNY NOS
V tejto krabici je 54 aróm.
Všetky sa nachádzajú vo víne.
Ovocná, kvetová, bylinková, pečená a dokonca aj zvieracie tóny.
Zvieracie tóny?
Ako mokrý pes?
Nie, skôr ako divá zver, koža alebo pižmo.
Dobre.
Pripravená?
Je to nutné?
Ak chceš prejsť oknom, musíš mať zaviazané oči.
Neboj sa, nebolí to.
Ideme na to.
Hruška?
Nie.
Jablko.
Nie.
- Aspoň ovocie? - Stále nie.
- Doriti. - Camille.
Máš to uložené niekde v pamäti.
Stačí si to len spojiť.
Uložené.
Usporiadaj si to.
Tu dnu.
Najprv si polož otázku:
„Je to ovocie? Kvet? Rastlina?
Korenie? Drevené? Pečené? Minerál?“
Chcem, aby si si vytvorila kategórie a podkategórie
a dokonca aj pod-podkategórie, ak treba.
Keď si všetko pekne uložíš, ľahko to znova nájdeš.
Rozumieš?
Áno, oci.
Camille? Si v poriadku?
Chcem to znova ovoňať.
Polož si správne otázky.
Je to sladké?
Slané?
Horké?
Umami?
Kyslé?
Alebo ich kombinácia?
Sladké,
ale zároveň
sa mi to nepáči.
Je to suché a drsné. Hrubé.
Horké.
To je ono. Horké.
Je to horko-sladké. Je tam cukor.
Nie je to ovocie ale rastlina.
Sladovka.
- Sladovka? - Presne.
Ešte.
Dula?
Hej.
Mandľa?
Jazmín?
- Áno. - Čierne ríbezle.
Šafran.
Med.
Lieskový orech. Pečený.
Koža. Seno.
Hrianka.
Horká čokoláda.
Borovica.
A posledná.
Zelená paprika?
Bravó.
Dokázala som to!
O mesiac máme výročie svadby.
Chcel by som ťa zobrať do dobrej reštaurácie. Len my dvaja.
Chcel som ťa prekvapiť.
Ale vždy máš plný kalendár.
A navyše nemáš rada prekvapenia.
Pridám si to do kalendára.
Uvidíme sa večer.
Chce vás vidieť váš otec.
Ako podľa teba teraz vyzeráme?
Ak sa bude Issei hnať za majetkom cudzinca,
čo sa stane...
SÚBOJ STOROČIA O DEDIČSTVO
...s našou povesťou?
Po tebe je jediným dedičom Issei.
Pozhováram sa s ním.
Nie.
Urobím to ja.
Dobre! Začína sa skutočná práca.
Toto tu obsahuje všetko, čo pohár vína.
Ako vzorka z fľašky.
Chuťové a čuchové charakteristiky sú, samozrejme, rovnaké.
A to bude pre nás fantastické.
Budeš môcť ovoňať rôzne vína.
A to všetko vďaka nej. Camille, toto je Juliette.
Teší ma.
Aj mňa.
Pri ceste do Číny sa zastavila na potravinárskom veľtrhu v Šanghaji.
Výrobcovia vín sa spojili a dali... Koľko?
400 vzoriek.
Thomas mi dal zoznam všetkého, čo potrebuje.
Mám všetko, čo si chcel.
Mal som ísť s Juliette,
ale príležitosti navštíviť to tam ešte budú.
Isteže.
Juliette je naša riaditeľka predaja. Vyváža naše víno do sveta.
Vie sedem jazykov vrátane mandarínskej a kantonskej čínštiny. Takže...
Sedem jazykov. To je praktické.
Preháňa.
Šiestimi jazykmi hovorím celkom dobre.
A potom s ruštinou si poradím.
Tak ako, darí sa?
Thomas vraví, že máš úžasný nos.
No, to sa nedá povedať.
Preháňa, ha? Je to ako tvoja ruština, poradím si.
Nie, nie. Má skutočne obrovský talent.
Má úžasný nos. Skutočne.
To si rada pozriem.
Môžem?
Super!
Začneme s tým najjednoduchším.
Odrodové víno.
Ďakujem.
Najprv posúdiš víno zrakom.
Dáš ho pred biele pozadie, ako tento obrúsok.
Pozrieš sa na farbu, z čoho odhadneš vek.
Ak vidíš odtiene od fialkastej po purpurovú, víno je mladé.
Ak je granátové alebo čerešňové, s trochu mrkvovým leskom,
víno je na vrchole svojej kvality.
A ak má farbu tekvice alebo kakaa, je staré. Možno až príliš.
Takže?
Purpurová alebo čerešňová.
Purpurová?
Takže skôr mladé víno?
Teraz sa zamysli nad intenzitou farby.
Ak je slabá, naznačuje to ľahké, delikátne víno
z chladného podnebia s krátkou maceráciou.
Ale ak je farba veľmi intenzívna, je to silné víno,
čo rástlo pod slnkom, alebo dlho dozrievalo.
Nie je to veľmi intenzívna farba.
Ľahké víno?
Ak môžem.
Výhodou odrodového vína je,
že predstavuje vizuálne čisté vyjadrenie regiónu.
S jednou odrodou viniča
je vôňa špecifických charakteristík ročníka jasnejšia.
Ľahšie sa určí geografická poloha. Je to priamejšie.
Hej. Presne. Ďakujem, Juliette.
Áno, ďakujem, Juliette.
A teraz ovoňanie.
Urobíme to na tri etapy.
Prvá, prvé ovoňanie.
Zachytíš arómy vína v pokoji.
Druhá, necháš ho dýchať.
Zobudíš ho, aby uvoľnil svoje arómy.
Tretia, znova ho ovoniaš.
A dá ti facku.
Vyskočia na teba arómy, o ktorých si netušila, že tam sú.
Do toho.
Camille!
Si v poriadku?
Skoro minútu si sa so zatvorenými očami nehýbala, neodpovedala.
V pohode?
Hej.
Videla si niečo?
Nič, vôbec nič.
Prepáč.
Dobre, na dnes stačilo.
Takže?
Nedarí sa mi.
Žiadne prepojenie. Neviem, či za to môžu
- výpary z alkoholu, ale... - Výpary?
Kedysi veľmi dávno tadiaľto tiekla Rhôna.
Mala takú silu, že so sebou zmietla kusy alpských skál
a preniesla ich sem na pláň.
Prúd skaly obrúsil a toto je výsledok.
Na. Dotkni sa ho zospodu.
- Teplý. - Iste.
Skaly celý deň nasávajú slnečné teplo
a znova ho v noci rozdávajú pri koreňoch viniča.
Bez týchto oblých okruhliakov by naše víno nebolo také, aké je.
Z vína ti je zle kvôli zážitkom z detstva.
Ale musíš sa pozrieť za myšlienku alkoholu, Camille.
Víno je...
je to zem, nebo, ľudia.
Víno je príroda, Camille.
Príroda.
Ideš?
- Kam? - Na prehliadku.
To tu môžeš nechať.
Kam ideme?
Uvidíš.
To fakt?
Alexandre chcel vedieť, kde máš hranice.
Začala si mávať bolesti hlavy, krvácania z nosa, straty pamäte.
A navyše v tom čase to medzi vašimi nebolo dobré.
Marianne trvala na tom, nech prestane s tým, čo s tebou robil,
ale tvoj otec sa chcel pomstiť svetu.
Vedel si to?
Že ma nútil piť?
Nie, nie. Nikto to nevedel.
Len ty a on. Nikdy mi nič nespomenul.
Viem len to, že tvoj otec by ti nikdy neublížil.
Nikdy.
Nič si nepamätám.
Toto víno je z toho viniča.
Rástlo na tejto zemi.
Ovoňaj ho.
Našla si hlavnú arómu?
Nie?
Nevadí.
Príde to.
Zapadne to do seba.
Choď sa poprechádzať pomedzi vinič.
Dýchaj, ochutnávaj a užívaj si to.
Choď sa prejsť pomedzi vinič.
No tak.
Toto víno je vyrobené z bobúľ, ktoré si včera ochutnala.
Skús rozpoznať aspoň jednu jeho arómu.
Hlavnou arómou je broskyňa.
Thomas, povedz, čo cítiš.
Broskyňa, marcipán, lieskový orech,
hloh, huby, mach.
- Papraď. - Papraď.
Doriti, jednu mám.
To víno, čo som ochutnala v Tokiu. Bola tam.
Papraď.
Si si istá?
MÁM CHORÚ MAČKU MUSÍM ÍSŤ K VETERINÁROVI...
VOLALI Z BERANGER INTERNATIONAL. NEVYŠLO TO.
PRIŠIEL BALÍK.
Údolie Casablanca je zaplavené ranným vánkom z Tichého oceána.
Cítim aj vajcové škrupiny.
Pôdne podložie je plné vápenca.
Starý otec.
Čo je toto?
Pôda z vinohradov po celom svete.
Posiela mi ich kamarát, čo cestuje.
Issei,
dali sme ti čas, aby si sa potuloval,
ale táto búda je zrkadlom tvojich úbohých ambícií.
Chcem, aby si verejne oznámil,
že odstupuješ z toho „súboja“.
A celé to tu zabaľ.
Potom sa porozprávame o tvojej budúcnosti.
Áno, starý otec.
O DVA TÝŽDNE
Nečakaný test?
Nie je trochu skoro?
Thomas povedal, že máš za sebou úžasný progres.
Som zvedavý, či rozpoznáš región vína
len pomocou čuchu.
Skúsime to?
Dobre.
Farba je tmavá a intenzívna, takmer nepriehľadná.
Značné zmeny.
Približne 20-ročné víno.
Slzy vína sú ťažké a pomalé.
Slnečný ročník.
Z juhu, alebo z veľmi slnečného roka.
Teplé a bohaté víno.
Prvé ovoňanie.
Zrelé červené ovocie.
Sladovka.
Kakao.
Prevzdušnenie.
Prepáč, že premýšľam nahlas.
Druhé ovoňanie.
Zmiešaná malina a černica.
A aj tabak.
Mŕtve listy a niečo minerálne.
Íl.
Teplé, ťažké, silné.
Rioja?
- Nie. - Nie?
Nie.
Ale, počúvaj.
To, čo si dokázala len za tri týždne je zázrak.
Nemám slov.
Len s čuchom si už lepšia ako 99 % populácie.
Ale nestačí to.
Dobrý someliér dokáže rozlíšiť dve vína,
ktoré delí len plot.
Takto sa ti to nikdy nepodarí.
Nikdy.
Môžem to ešte skúsiť?
Áno.
Vieš?
Burgundské?
Ty mi povedz.
Pripravená?
Neprehltni, jasné?
Vypľuj a vypláchni.
Čo si videla?
Cítila som...
Akoby kriedu.
A bolo to veľmi chladné.
Tak teda,
burgundské či nie?
Áno, veľmi podobné burgundskému z minula.
Ktorému?
Beaune Clos des Mouches, Maison Drouhin, 1995.
To je ono, však?
Nie.
Nie je to Côte de Beaune ale Hautes-Côtes de Beaune.
Vinica Jayer-Gilles.
Pozeraj na mňa, keď hovorím.
Fakt škoda.
Skoro.
Ale ako som ti už hovoril, „skoro“ je obľúbené slovo porazených.
Oci,
kedy budem môcť piť?
Naozaj?
Jedného dňa.
Ale nie hneď.
Ďalšie kolo?
To snáď nie. Vedela som to! To nie je možné!
Počkaj. Hneď sa vrátim.
Vravel som ti, aby si sem nechodila, keď pracujeme.
„Pracujeme“? Čo je to za blbosť?
Čo? Kde je problém?
- Má len osem. - A?
Má bolesti hlavy a tečie jej krv z nosa.
Ako vieš, že to súvisí?
Jasné, že to súvisí!
Nebola to jeho chyba.
Celý ten čas to bola moja vina.
Len moja.
Nie.
Doriti, je to fakt dobré!
PODĽA MANGA KOMIKSU KAMI NO SHIZUKU TADAŠIHO AGIU/ŠU OKIMOTOVEJ.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz