Camille, ljubica. Ne zapri oči!
Camille, odpri oči.
Počasi jo dvignite.
Vino si ji dal piti? Lastni hčerki.
Camille!
- Čakaj. - Pojdi stran!
Oprostite.
Prispela sva.
- Hvala. Adijo. - Prijetno bivanje.
Dober dan.
Camille Léger.
- Ste vi Philippe Chassangre? - Se me ne spomniš?
Vsa poletja si preživela tu. Do desetega leta.
Vem. Ampak iz tistega obdobja se spomnim bolj malo.
Hvala, da me boste gostili. Gotovo motim, saj imate ogromno stvari.
Stvari? Temu se reče trgatev.
Čas res ne bi mogel biti slabši.
Nimam časa skrbeti zate.
Prav. Kdo pa bo?
Moj sin, Thomas. Profesor enologije je.
- Thomasa se spomnim. Starejši je od mene. - Odloči se.
Se spomniš ali ne?
Tvojo sobo ti bom pokazal.
Tu si spala, ko si bila majhna.
Moja soba na Japonskem je bila zelo majhna.
Ta je v mojem spominu ogromna, pa ni.
Smešno, kako spomin...
Okej.
Hvala.
- Camille, oče te čaka. - Prav, že grem.
- Kaj bosta počela? - Kaj te briga.
Camille. Camille!
- To ni tvoja stvar. - Camille?
Kako si?
- Thomas. - Ja!
Oprosti, najbrž je kriva časovna razlika.
Ja. Dolgo se nisva videla. Mislim, da bi te prepoznal.
Vse v redu? Oče ni bil preveč siten?
Bil je
očarljiv.
- Očarljiv? - Ne.
Posest ti bom razkazal.
To je posest Châteauneuf-du-Pape.
Tam je naselje Gigondas.
Še naprej je Vinsobres.
Kaj?
- Dobro se te spomnim. - Ja?
Paziti sem moral nate, ti pa si me vedno podila stran.
Vsako jutro si šla v vinograde.
Pokusila si grozdje, se zresnila in nam povedala, ali je zrelo za trgatev.
Vse si uganila: gvava, lešnik, bezgove jagode, komarček.
To igro si lahko igrala več ur. Pravzaprav sploh nisi nehala.
- Ker si tudi... - Čakaj. Stoj, prosim!
Vem, zakaj se ne spomnim tega obdobja.
Ker sem bila naporna.
Tega nočem poslušati, nerodno mi je.
Nikar. Čudovito je bilo.
Mislil sem, da imaš supermoč.
To je klet za vrenje. Tu se zgodi čarovnija.
Prvi vonji se pojavijo tu.
Če bi ti rekel, na primer,
malina, češnja, sliva, orešek tonka in pesa,
bi rekla merlot. Seveda.
Ljudje mislijo, da je ugibanje vin čarovnija, pa ni.
Samo delo je. Veliko dela.
Nebo v ustih je mišica.
Ko ga izuriš, lahko zazna vse, kar daje vino.
Ampak to že veš, ker si nadarjena.
- Žal te moram razočarati. - Ne bi rekel.
Pridi.
Vino pred ustekleničenjem hranimo 10-20 mesecev v hrastovih sodih.
Odvisno od letine.
To je bil mamin najljubši prostor.
Nisem vedela.
Tako je življenje.
Sožalje zaradi očeta.
Tako je življenje.
Pokazal ti bom mučilnico.
Mučilnico? Prav.
Tu je vse, kar potrebuješ za teoretično in praktično delo.
V treh tednih boš znala na pamet
grozdne sorte, vinske kleti, letnike
in kako pokušati vina.
Prav?
Pa prvi test v Tokiu? Mi lahko opišeš vino, ki si ga pokusila?
Bilo je rdeče.
Prav. No, začetek je že.
- Še kaj? - To je vse.
Resno mislim. Ne hecam se.
- Moj odnos z vinom je zapleten. - Jasno, glede na to, čigava hči si.
Ampak ne bodi nerealna do sebe.
Nihče ne zahteva, da greš po njegovih stopinjah.
Kako "zapleten"?
Pred enim mesecem
me je tvoj oče poklical in rekel, da umira.
Prosil me je za uslugo.
Bil mi je kot brat, zato ga nisem zavrnil.
Prosil me je, naj izpilim tvoje znanje. Izpilim.
Vprašal sem ga, koliko znaš. Rekel je, da najbrž veliko.
- Kaj bom zdaj s tabo? - Oče...
G. Chassangre. Popolnoma razumem vašo slabo voljo.
Vendar je moja še večja.
Že 20 let za vsak obrok jem riž in stročji fižol.
Drugače mi je slabo. Če spijem kapljico alkohola, omedlim.
On je kriv za to.
V sporočilu mi je napisal, da verjame vame. Da bom kos temu.
Ne vem, zakaj sem mu verjela.
Vprašanje je, ali mi lahko pomagate ali ne.
TOKIO
- G. Tomine, zamujate. - Oprostite.
Ne tratimo časa.
Kot veste, iščemo enologa,
ki bi svetoval našemu mednarodnemu podjetju.
Vaše poročilo smo prebrali z velikimi zanimanjem.
Res smo bili navdušeni. Poleg tega vas je toplo priporočil
sam Alexandre Léger.
Njegova smrt je velika izguba za svet enologije.
Ja.
Iskreno sožalje.
Toda...
Malo nas skrbi, da vam manjka izkušenj za ta položaj.
Videti je, da še nimate strank, na katere bi se lahko obrnili.
Nedavno sem ustanovil podjetje. Lahko ste moja prva stranka.
Seveda. Toda vedeti morate, da bi člani naše kooperative
raje imeli bolj izkušenega svetovalca.
Me boste preverili ali kar grem, ker nisem dovolj star?
- Ja, preverili vas bomo. - Potem pa me dajte. Hvala.
Prosim, čim bolje prepoznajte to vino.
To je evropsko vino. Bordojec.
Prevladuje merlot?
Ja, in 15-20 % kabernet sovinjona.
Le Puy. 2014.
Ne, 2017.
Cuvée.
Barthélémy.
Côtes de Franc, Château Le Puy, cuvée barthélémy, 2017.
Pravilno.
Vendar niste opisali vina.
Niste me tega prosili.
Mojo mamo ste poklicali. Zakaj?
Ne bi bilo treba, če bi odgovarjala na moja sporočila.
- Ja, ampak potem bi mi najedala. - Pravico ima vedeti, kaj delaš.
Vsaj to ji dolguješ, ne?
- Torej ste se odločili, da mi pomagate? - Ja.
Pod enim pogojem.
- Bi kdo kavo? - Jaz.
Se dobivaš s kom?
Ne.
- Ti? - Ne.
Srečna sem sama.
Tega nisem pričakovala, ampak vesela sem, da te vidim.
Jaz tudi.
Grozno je, da jo sili v to.
Camille manjka samozavesti. To jo bo uničilo.
Ne, Marianne.
Vem, da ne razumeš, ampak hčerko je imel zelo rad.
To je zate ljubezen? Mislil je samo nase in na vino.
Še vedno misliš tako o njem? Še si jezna nanj? Gotovo je naporno.
Alexandre je mrtev, Marianne. Mrtev je.
To so možgani povprečnega bolnika. Vidite rdeča območja tukaj?
To je amigdala, sedež čustev.
V tem primeru je bolnik živčen zaradi MRI.
To je normalno. Prosila sem ga, naj poje malo čokolade.
Aktivirali sta se dve območji.
Prva je hipokampus, kjer je središče spomina.
Ta prepoznava okus,
ki čokolado poveže z užitkom.
To pa je MRI Camillinih možganov.
Tudi njej sem dala čokolado.
Opazila sem dvoje.
Prvič, da tvoj spomin beleži nenavadno veliko dejavnosti.
Število sinaptičnih povezav ob okušanju je pri tebi izjemno.
Česa takega še nisem videla. Fantastično je.
Manj fantastično pa je
tole.
Vidite rdeča in vijolična polja?
To je gnus, zmešan s strahom.
Čokolado ste prepoznali in amigdali poslali podatke.
Ta pa jih je grobo zavrnila.
Poskusila sem z drugimi živili močnega okusa, pa je bilo enako.
Ko sem vam dala rahlo alkoholno raztopino,
pa je bilo...
Oprostite, ne razumem, kaj to pomeni.
Vaši možgani se tako odzivajo
zaradi travme v otroštvu.
Zaradi travme, povezane z okusom. Najverjetneje z alkoholom.
Vam zveni logično?
Ali se nama zdi logično? Camillin oče...
Recimo, da je morala Camille v bolnišnico.
Razumem.
Nadaljevala bom preiskavo.
Toda že zdaj vam lahko povem, Camille,
da je vaše stanje psihosomatsko
in lahko ogrozi vaše zdravje.
Dokler travme ne pozdravimo,
odsvetujem urjenje v pokušanju vin.
Žal mi je.
Clement, tudi od znotraj.
Zgodaj zjutraj greva.
- Rada bi se poslovila. - Prav. Adijo!
Kaj je narobe?
Bedno je, da boš izgubila milijone.
Nehvaležna smrklja.
Brez zamere, ampak jebite se.
Kaj veste o meni, a?
Dovolj vem. Alexandre je bil moj prijatelj.
Ja, seveda. Ne poznate me. Prav? Ni mu bilo mar zame.
Ne, oboževal te je.
- Bil je obupan, ko si odšla. - Pa ja! Dvajset let se ni oglasil.
Večkrat je hotel navezati stik s tabo, pa mu Marianne ni dovolila.
Ko sem bila otrok, prav, pa potem? Ni našel moje telefonske? E-naslova?
Knjigo sem napisala. Ni me našel?
Pa ti? Pred 10 leti si mu poslala e-sporočilo. Pokazal mi ga je.
Kakšno e-sporočilo?
Voilà.
"Od Camille Léger za Alexandra Légerja. 6. 9. 2010, Pariz.
Dolgo ti nisem mogla pisati. Moje misli so jasne in moje srce je na pravem mestu.
Ne govorim iz jeze ali zamere. Kmalu bom stara 18 let."
Tega nisem jaz pisala. To sploh ni moj e-naslov. Ne razumem.
"Več kot pol življenja sem preživela brez tebe. Ne pogrešam te.
Nekega dne me boš poklical,
češ da bi rad nadoknadil zamujeni čas.
Ampak Izgubljenega časa ne moreš nikoli nadoknaditi.
Nočem več slišati zate. Ne bom se oglašala na telefon ali ti odpisala.
Kar se mene tiče, nimam več očeta. Camille."
Prebrala sem e-pismo, ki si ga poslala mojemu očetu pred mojim 18. rojstnim dnem.
- Camille. - Mama.
Juri boš odšla.
Sama. Brez mene.
Kako se počutiš?
Izdano in poklapano.
Razumem.
Ne bom odnehala. Ni govora.
Če nočeš nadaljevati, bom razumela. V riti bom, ampak bom razumela.
Seveda ti bom pomagal. Ampak kako, če ne smeš pokusiti alkohola?
Ponoči sem skovala rezervni načrt.
Menda imamo ljudje v nosu 400 senzorjev, ki zaznajo več kot 100.000 vonjev.
Sto tisoč!
Podcenjujemo svoj voh. Vonja, ki ga zaznamo, ne pozabimo.
Če ne morem skozi vrata, bom šla skozi okno.
NOS ZA VINA
V škatli je 54 arom.
Vse najdeš v vinu.
Sadno aromo, cvetlično, zeliščno, po praženem, celo živalsko.
Živalsko?
Na primer mokrega psa?
Ne, divje živali. Usnje ali mošus.
Prav.
Pripravljena?
Je to nujno?
Če hočeš skozi okno, potrebuješ prevezo.
Ne skrbi, ne boli.
Pa dajva.
Hruška?
Ne.
- Jabolko. - Ne.
- Je sploh sadje? - Ne.
- Klinc. - Camille.
To je shranjeno v tvojem spominu. Samo povezati ju moraš.
Shranjeno.
Organiziraj si stvari. Tukaj.
Najprej se vprašaj: "Je sadje, cvet, rastlina?
Začimba, les, praženo, mineral?"
Ustvari si kategorije, podkategorije in podpodkategorije, če je treba.
Če jih skrbno spraviš, jih ni težko najti.
Si razumela?
Ja, očka.
Camille? Si dobro?
Rada bi spet poduhala.
Postavi si pravo vprašanje. Je sladko?
Slano?
Grenko?
Umami?
Kislo?
Ali kombinacija?
Sladko je.
Vseeno pa
mi ni všeč.
Suho je in grobo. Surovo.
Grenko je.
Tako je, grenko je.
Grenkosladko je. Notri je sladkor.
Ni sadež, ampak rastlina.
Sladki koren.
- Sladki koren? - Tako je.
Še.
- Kutina? - Ja.
Mandelj.
Jasmin?
- Ja. - Črni ribez.
Žafran.
Med.
Lešnik. Pražen.
Usnje. Seno.
Popečen kruh.
Temna čokolada.
Bor.
In zadnja.
Zelena paprika?
Bravo.
Uspelo mi je.
Čez en teden imava obletnico poroke.
Rad bi te peljal v dobro restavracijo. Samo tebe.
Hotel sem, da je presenečenje.
Pa imaš vedno poln urnik.
Tudi presenečenj ne maraš.
V urnik si bom zapisala.
Se vidiva zvečer.
Oče bi vas rad videl.
Kaj misliš, kakšno luč to meče na nas? Da se bo Isei gnal za bogastvom tujca?
Kaj bo...
BOJ STOLETJA ZA DEDIŠČINO
...z našim ugledom?
Edini dedič za tabo je Isei.
Govorila bom z njim.
Ne.
Jaz bom.
Zdaj gre pa zares.
Tu je za količino enega kozarca.
Vzorci v stekleničkah.
Okus in vonj sta seveda enaka.
To je za nas krasno. Duhala boš lahko vse sorte vin.
Za to se lahko zahvalimo njej. Camille, to je Juliette.
- Me veseli. - Me veseli.
Na potovanju po Kitajski je obiskala SIAL v Šanghaju.
Proizvajalci vin so se povezali in ti dali... Koliko?
Štiristo vzorcev. Thomas mi je dal seznam.
Imam vse, za kar si prosil.
Z Juliette bi moral, pa saj bo še priložnost.
Seveda.
Juliette je naša komercialna direktorica. Vino izvaža po vsem svetu.
Govori sedem jezikov, tudi mandarinsko in kantonsko.
Sedem. Praktično je.
Pretirava. Šest jezikov govorim precej dobro.
Rusko pa znam za silo.
Dobro napredujeta? Thomas pravi, da imaš neverjeten nos.
Ne vem natančno.
Pretirava, a? To je kot tvoja ruščina.
Ne, zelo je nadarjena.
Neverjeten nos ima. Res.
Komaj čakam, da to vidim.
Smem?
Kul.
Začnimo z najpreprostejšim.
Sortno vino.
Hvala.
Najprej oceni vino po videzu.
Postavi ga pred belo podlago, na primer prtiček.
Po barvi boš lahko uganila starost.
Odtenki od slezenaste do škrlatne pomenijo, da je vino mlado.
Če je granatne ali češnjeve barve, z rahlim odtenkom korenčkove,
je na svojem vrhuncu.
Če je kakavove barve, je staro. Morda prestaro.
Torej?
Škrlatno ali granatno rdeče.
Škrlatno?
Torej mlado vino?
Zdaj preveri intenzivnost barve.
Bledo je, kar kaže na lahkotno, nežno vino
iz hladnejšega podnebja s krajšo maceracijo.
Močno barvo imajo vina s krepkim telesom,
ki rastejo na soncu in se dolgo starajo.
Ni preveč močna barva.
Lahkotno vino?
Smem?
Prednost sortnih vin je,
da izrazito zastopa določen terroir.
V vinu, v katerem prevladuje ena sorta, je laže zaduhati značilnosti letnika.
Laže je določiti kraj. Bolj je neposredno.
Tako je. Hvala, Juliette.
Ja, hvala, Juliette.
Zdaj pa nos.
To bova naredila v treh korakih. Prvi: nos.
Poduhaš arome mirujočega vina.
Drugi: pustiš, da diha.
Prebudiš ga, da osvobodi svoje arome.
Tretji: znova poduhaš.
Potem se ti posveti.
Vate butnejo arome, ki jih sploh ne pričakuješ.
Izvoli.
Camille!
Si v redu?
Skoraj minuto se nisi premaknila.
Si dobro?
Ja.
Si kaj videla?
Nič, čisto nič.
Žal mi je.
Prav, dovolj za danes.
No?
Ne bo mi uspelo. Nič ne zaznam. Ne vem, ali zaradi alkoholnih hlapov
- ali... - Alkoholnih hlapov?
Pred davnimi časi je tod tekla Rona.
S svojo močjo je z Alp privalila skale in jih raztresla po ravnini.
Tok je obrusil skale, to pa je posledica.
Potipaj spodnji del.
- Vroč je. - Seveda.
Ko je vroče, kamni vsrkajo toploto
in ponoči grejejo trto.
Ti kamni dajejo okus temu vinu.
Ob vinu ti je slabo zaradi izkušnje iz otroštva.
Ampak ne smeš videti samo alkohola.
Vino je zemlja, nebo, ljudje.
Vino je narava.
Narava.
Prideš?
- Kam? - Peljiva se naokoli.
Lahko ga pustiš tu.
- Kam greva? - Boš videla.
Resno?
Alexandra so zanimale tvoje meje.
Začela te je boleti glava, krvavela si iz nosa, izgubljala spomin.
Poleg tega se mama in oče nista razumela.
Marianne je vztrajala, da neha to početi s tabo.
Tvoj oče pa se je hotel maščevati vsemu svetu.
Si vedel za to? Da me je silil piti?
Ne, nihče ni vedel.
Samo vidva. Nikoli mi ni omenil.
Vem samo, da ti oče ne bi nikoli škodil.
Nikoli.
Ničesar se ne spomnim.
To vino je iz tistih vinogradov.
Raslo je na teh tleh.
Poduhaj.
Vohaš prevladujočo aromo?
Ne?
Nič hudega. Bo že prišla.
Posvetilo se ti bo.
Sprehodi se med vinogradi.
Dihaj, okušaj in uživaj.
Sprehodi se med trtami.
Pojdi.
To je vino iz grozdja, ki si ga okusila sinoči.
Poskusi prepoznati vsaj eno aromo.
Prevladujoča aroma je breskev.
Thomas, povej, kaj duhaš.
Breskev, marcipan, lešnike,
glog, gobe, mah.
- Praprot. - Praprot.
Jebenti, že vem.
To je bilo v vinu, ki sem ga pokusila v Tokiu. Praprot.
Si prepričana?
MAČKA JE BOLNA. K VETERINARJU JE MORALA.
Z BERANGER INTERNATIONALA SO KLICALI. NISI SPREJET.
PAKET SI DOBIL.
Po dolini Casablanca piha jutranja sapa s Tihega oceana.
Duham tudi jajčne lupine.
Pod površino je veliko apnenca.
Ded.
- Kaj je to? - Prst vinogradov z vsega sveta.
Pošilja mi jih prijatelj, ki potuje.
Isei, dali smo ti čas, da se potikaš naokoli.
Ampak ta podrtija je odsev tvojih bednih ambicij.
Hočem, da javno oznaniš,
da se umikaš iz tekmovanja.
In zapri to.
Potem bova govorila o tvoji prihodnosti.
Ja, ded.
DVA TEDNA POZNEJE
Nenapovedan test? Ni prezgodaj?
Thomas pravi, da si izjemno napredovala.
Zanima me, ali bi prepoznala vinski terroir
samo po vonju.
Bi poskusila?
Prav.
Barva je temna in močna. Skoraj motna.
Zaznavne spremembe.
Staro je približno 20 let.
Kaplje so težke in počasne.
Sončna letina.
Ali z juga ali pa gre za zelo sončno leto.
Toplo in bogato vino.
Najprej nos.
Zreli rdeči sadeži.
Sladki koren.
Kakav.
Zračenje.
Oprostita, da na glas razmišljam.
Drugo duhanje.
Malina in robida.
Tudi tobak.
Uvelo listje in nekaj mineralnega.
Glina.
Vroče, težko, močno.
Rioja?
- Ne. - Ne?
Ne.
Poslušaj.
To, kar ti je uspelo v treh tednih, je čudež. Brez besed sem.
Samo z duhanjem prekašaš 99 % ljudi.
Toda to ni dovolj.
Dober somelje razlikuje med sortama,
ki ju deli samo ograja.
Tako nikoli ne boš prišla tako daleč. Nikoli.
Lahko poskusim znova?
Seveda.
Si?
Burgundec?
Ti mi povej.
Pripravljena?
Ne pogoltni.
Izpljuni in oplakni.
Kaj si videla?
Čutila sem...
Podobno kredi. Zelo hladno je bilo.
Je torej burgundec ali ne?
Ja, podoben je burgundcu od zadnjič.
Kateremu?
Beaune Clos des Mouches, Maison Drouhin, '95.
Tako je, ne?
Ne.
Ni Côte de Beaune, ampak Hautes-Côtes de Beaune.
Vinogradi Jayer-Gilles. Glej me, ko govoriva.
Škoda. Skoraj bi ti uspelo.
Ampak kot sva rekla, "skoraj" je za zgube.
Oči, kdaj bom lahko pila?
Zares.
Nekega dne.
Ampak ne še.
Še eno?
Ne morem verjeti. Saj sem vedela.
Čakaj, takoj pridem.
Rekel sem, da ne hodi dol, ko delava.
- Delata? Kaj je to sranje? - Kaj je narobe?
- Osem let ima. - In?
Glava jo boli in krvavi iz nosu.
- Saj ne veš, ali je povezano. - Seveda je!
Ni bil on kriv.
Vsa ta leta, pa sem bila kriva jaz.
Samo jaz.
Ne!
Mater, je dobro!
PO MANGI TADAŠIJA AGIJA IN ŠU OKIMOTO
Prevedla Lorena Dobrila