Каміло, доню.
На заплющуй очі, Каміло!
Не заплющуй очі.
Повільно підіймаємо.
Ти дав їй випити вина? Рідній дочці!
Каміло!
- Зачекай. Гей. - Не підходь!
БОЖІ КРАПЛІ
Вибачте.
Ми приїхали.
- Дякую. Бувайте. - Приємно провести час.
Вітаю.
Я Каміла Лежер.
Ви Філіп Шасанґр?
Ти мене не пам'ятаєш?
Ти проводила тут кожне літо, поки тобі не виповнилося десять.
Я знаю. Але я мало що пам'ятаю з того часу.
Дякую, що дозволили мені тут пожити.
Мабуть, вам це не дуже зручно, враховуючі всі ваші справи.
«Справи». Це називається збір урожаю.
І це таки невдалий час. Власне, найгірший.
Не маю часу тобою займатися.
То хто ж займатиметься?
Мій син Тома. Він професор енології.
Тома? Я його пам'ятаю. Він був старший за мене.
Ти визначся:
пам'ятаєш щось чи ні. Добре?
Ходімо, покажу тобі твою кімнату.
Тут ти жила, коли була малою.
Моя кімната в Японії була дуже маленька.
І мені здавалося, що ця кімната величезна, а це не так.
Цікаво, як спогади...
Гаразд.
Дякую.
Каміло, твій батько чекає.
Біжу.
- Що ви будете робити? - Не твоє діло.
Каміло!
Це не твоє діло!
Каміло.
Як справи?
Тома.
Так!
Вибач. Я втомлена після перельоту.
Давно не бачилися.
- Так. - Та, гадаю, я б тебе упізнав.
Усе гаразд? Мій батько був не дуже грубий?
Він був...
чарівний.
Чарівний?
- Ні. - Авжеж.
Ходімо, покажу тобі все.
Це землі Шатонеф-дю-Пап.
А там - Жиґондас.
А ще далі - Венсобр.
Що?
- Я тебе дуже добре пам'ятаю. - Справді?
Я мусив тебе глядіти, а ти завжди мене проганяла.
Щоранку ти йшла на виноградник.
Куштувала там виноград, робила серйозне обличчя
й казала, що його вже можна збирати.
Ти відгадувала смак усього: ґуави, лісового горіха, бузини, фенхелю.
Ти не могла зупинитися. Могла гратися в цю гру годинами.
Ти й не зупинялася.
А ще ти могла...
Стій! Прошу, перестань!
Я знаю, чому не пам'ятаю того періоду свого життя.
Бо я страшенно всіх дратувала!
Не хочу про це нічого чути. Мені ніяково.
Дарма.
Це було дивовижно.
Я думав, у тебе надприродні здібності.
Це - підвал, де бродить вино.
Тут відбувається магія.
З'являються перші аромати.
Наприклад, якщо я тобі скажу:
малина, вишня, чорнослив, боби тонка й буряк,
ти скажеш: «Мерло». Авжеж.
Люди думають, що визначення сорту вина - це якісь чари, але це не так.
Це просто робота. Багато роботи.
Піднебіння наче м'яз.
Коли воно треноване, ти відчуваєш усі підказки, які дає вино.
Але ти все це знала, бо в тебе був дар.
боюся тебе розчарувати.
Упевнений: не розчаруєш.
Ходімо.
Перед тим, як розлити вино,
ми його 20 місяців витримуємо в цих дубових діжках.
Усе залежить від року врожаю.
Це було улюблене місце мами.
Я цього не знала.
Це життя.
Співчуваю через втрату батька.
Це життя.
Покажу тобі кімнату тортур.
Кімнату тортур? Показуй.
Тут є все, що треба, щоб працювати над теорією
і тренуватися.
За три тижні ти мусиш вивчити
сорти винограду, виноробні, роки врожаю,
а ще - як куштувати вино.
Добре?
Як перше випробування в Токіо?
Можеш описати вино, яке пила?
Це було червоне вино.
Що ж. Це початок.
Ще щось?
Це все.
Я не жартую.
Мушу тобі дещо сказати.
У мене дуже складні стосунки з вином.
Авжеж складні - з таким батьком.
Але не треба бути дуже суворою до себе, Каміло.
Ніхто не просить тебе замінити його чи піти його шляхом. Ніхто.
А що саме значить «складні стосунки»?
Місяць тому
мені подзвонив твій тато й сказав, що помирає.
Він попросив мене про послугу.
Він був мені наче брат, тож я не міг відмовити.
Він просив відшліфувати твої знання.
Відшліфувати.
Я спитав його, чи багато ти знаєш,
і він відповів, що, певно, багато.
Що ж мені тепер з тобою робити?
Тату...
Пане Шасанґр...
Я цілком розумію вашу досаду,
але моя досада незмірно більша.
Уже 20 років я їм лише рис і зелену квасолю.
Інакше мені стає погано.
Я не можу випити й краплі алкоголю, не знепритомнівши.
І винен у цьому він.
Він залишив мені послання, в якому сказав, що вірить у мене.
Що я зможу це зробити.
Не знаю, чому я йому повірила.
Тепер питання в іншому: ви можете мені допомогти чи ні?
ТОКІО
Пане Томіне, ви спізнилися.
Вибачте.
Не будемо гаяти час.
Як ви знаєте, ми шукаємо енолога-консультанта,
який стане нашим провідником і радником нашого міжнародного кооперативу.
Ми з великим інтересом прочитали вашу доповідь з пропозиціями.
Ви нас вразили.
До того ж, вас дуже рекомендував
сам Александр Лежер.
Його смерть - велика втрата для світу енології.
Так.
Приміть мої співчуття.
Однак
ми переживаємо, що вам, можливо, бракує досвіду для такої роботи.
Схоже, наразі у вас нема клієнтів, до яких ми можемо звернутися.
Я щойно заснував власну компанію. Ви можете бути моїми першими клієнтами.
Авжеж.
Та ви мусите знати, що членам нашого кооперативу
більше сподобався б старший консультант.
Буде якась перевірка? Чи мені піти, бо я надто молодий?
- Так, перевірка буде, але... - То перевірте мене.
Дякую.
Спробуйте якомога точніше визначити, яке це вино.
Це вино Старого світу. З Бордо.
Здебільшого - Мерло.
І, може, 15-20% Каберне Совіньйон.
Лє-Пюї. 2014 рік.
Ні, 2017 рік.
Кюве...
Бартелемі.
Отже: Кот-де-Фран, Шато Лє-Пюї, кюве Бартелемі, 2017 року.
ФРАН КОТ-ДЕ-БОРДО
ШАТО ЛЄ-ПЮЇ БАРТЕЛЕМІ 2017 РІК
Правильно.
Але ви не описали вино.
Ви не просили.
Ви подзвонили мамі. Навіщо?
Йому не довелося б, якби ти відповідала на повідомлення.
Ти все одно б мене сварила.
Вона має право знати, що ти робиш.
Повідомляй їй хоч це.
То ви вирішили мені допомогти?
Так.
За однієї умови.
Хтось хоче кави?
Так.
Ти з кимось зустрічаєшся?
Ні.
- А ти? - Ні.
Я щаслива сама.
Я й не думала, що буду рада знову тебе бачити.
І я радий.
Те, що він змушує її зробити, - жахливо.
Камілі бракує впевненості в собі. Це її знищить.
Ні, Маріанно.
Знаю, ти його не розумієш, та він любив дочку.
Ти звеш це любов'ю?
Він думав лише про себе й про своє вино.
Ти й досі так вважаєш?
Досі зла на нього? Певно, це виснажує. Але...
Александр помер, Маріанно.
Помер.
Це мозок звичайного пацієнта.
Бачите червону пляму отут?
Це амигдала. Тут живуть наші емоції.
У цьому випадку пацієнт нервується через МРТ-сканування,
і це нормально.
Я попросила його з'їсти шматок шоколаду.
Тоді активувалися дві зони мозку.
Перша - гіпокамп, центр пам'яті.
Він визначає смак і шле інформацію амигдалі,
яка асоціює шоколад з насолодою.
А ось МРТ мозку Каміли.
Я теж дала їй шоколад.
І помітила дві речі.
Перша: у вас надзвичайно активна ділянка, що відповідає за пам'ять.
Кількість синоптичних зв'язків,
що утворюються, коли активується чуття смаку, просто неймовірна.
Я такого ще не бачила.
Це якесь чудо!
Однак оце -
зовсім не чудо.
Бачите червону й багряну ділянку?
Це відраза й страх.
Ви впізнали шоколад й надіслали інформацію амигдалі,
але реакція була вкрай негативна.
Я спробувала знову з іншими продуктами з сильним смаком.
І результат був такий самий.
Я навіть дала вам легкий розчин алкоголю,
і тоді...
Вибачте, але що саме це означає?
Це означає, що мозок так реагує,
бо ви в дитинстві пережили травму.
Травму, пов'язану зі смаком.
Скоріше за все, з алкоголем.
Це вам про щось говорить?
Чи говорить це нам про щось?
Батько Каміли...
Скажімо, Каміла була госпіталізована.
Ясно.
Я продовжу дослідження.
Але можу вам уже сказати, Каміло,
що хоч ваша хвороба й психосоматичного характеру,
вона може нашкодити вашому здоров'ю.
На жаль, поки не вилікуєте травму...
...я рекомендую припинити куштувати вино.
Вибачте.
Клеман, помий усередині.
Ми їдемо завтра рано-вранці.
Я хотіла попрощатися.
Гаразд. Бувай.
Чого ви такий?
Шкода, що мільйони вислизають у тебе з рук.
Ти - невдячне дівчисько.
Вибачте, але йдіть у сраку.
Що ви про мене знаєте? Га?
Я знаю достатньо.
Александр був моїм другом.
Ага. Авжеж.
Він мене не знав. Ясно? І йому було на мене начхати.
Ні, батько дуже тебе любив.
Він був розчавлений, коли ви поїхали.
Не озивався 20 років, але - так, розчавлений.
Він кілька разів хотів зв'язатися з тобою, та Маріанна не давала.
Коли я була мала. А потім?
Він міг дізнатися мій телефон, імейл.
Я написала книжку. Міг би щось придумати.
А ти? Прислала йому імейл десять років тому.
Я його читав!
Який імейл?
Ось.
«Від Каміли Лежер Александру Лежеру. Шосте вересня 2010 року, Париж.
Я довго збиралася тобі написати.
Мій розум ясний, наміри чисті,
і я не керуюся злістю чи образою.
У мене все добре. Скоро мені 18 років».
Я цього не писала.
Це навіть не моя імейл-адреса. Я не розумію.
«Я провела половину життя без тебе
і розумію, що не сумую за тобою.
Ти, певно, спробуєш зі мною зв'язатися.
Скажеш, що хочеш надолужити втрачений час, і що ще не пізно.
Та я відповім тобі так:
Втраченого часу не надолужиш.
Я не хочу тебе чути.
Я не відповім на твої телефонні дзвінки чи листи.
Я вважаю, що в мене більше нема батька. Каміла».
Я прочитала твій імейл до Александра.
До мого батька. Який ти надіслала напередодні мого вісімнадцятиріччя.
- Каміло. - Мамо.
Завтра ти поїдеш.
Сама. Без мене.
Як ти почуваєшся?
Одночасно зрадженою і спустошеною.
Розумію.
Я не зупинюся.
Нізащо.
Якщо не хочеш продовжувати - я зрозумію.
Мені буде дуже важко, та я зрозумію.
Каміло, звісно, я допоможу тобі.
Але якщо ти не можеш дегустувати алкоголь - що нам робити?
Я всю ніч про це думала. У мене є план «Б».
У людському носі є майже 400 рецепторів,
що здатні розрізняти понад сто тисяч запахів.
Сто тисяч!
Ми недооцінюємо нюх,
та понюхавши щось, не забуваємо.
Якщо я не можу пройти крізь двері, пройду крізь вікно.
НІС ВИНА
У цій коробці 54 аромати.
Усі вони присутні у вині.
Фруктовий, квітковий, трав'яний, нотки смаження, навіть тваринні.
Тваринні?
Типу, мокрої собаки?
Ні, скоріше, дичини, шкіри чи мускусу.
Ясно.
Готова?
Це обов'язково?
Щоб пройти крізь вікно, потрібна пов'язка.
Не бійся, це не боляче.
Готова?
Груша?
Ні.
Яблуко.
Ні.
- Це взагалі фрукт? - Ні.
- Чорт. - Каміло.
Цей запах зберігається у твоїй пам'яті.
Потрібно лише знайти його.
Зберігається.
Упорядкуй усе.
Отут.
Спочатку спитай себе:
«Це фрукт? Квітка? Рослина?
Спеція? Дерево? Щось смажене? Мінерал?»
Створи категорії, підкатегорії,
якщо треба - підкатегорії підкатегорій.
Коли все зберігається охайно, буде легко знайти потрібне.
Зрозуміла?
Так, тату.
Каміло. Усе гаразд?
Я хочу понюхати ще раз.
Став правильні питання.
Воно солодке?
Солоне?
Гірке?
Умамі?
Кисле?
Чи це поєднання?
Воно солодке,
та водночас
мені не подобається.
Воно сухе й грубе. Різке.
Гірке.
Точно. Гірке.
Гірко-солодке. Тут є цукор.
Це не фрукт, а рослина.
Це лакриця.
- Лакриця? - Так.
Давай ще.
Айва?
Так.
Мигдальний горіх?
Жасмин?
- Так. - Смородина.
Шафран.
Мед.
Лісовий горіх. Підсмажений.
Шкіра. Свіже сіно.
Підсмажений хліб.
Чорний шоколад.
Сосна.
І останній.
Зелений перець?
Браво.
Я змогла!
Через місяць річниця нашого весілля.
Я хочу запросити тебе в хороший ресторан. Щоб були лише ти і я.
Хотів зробити тобі сюрприз.
Але в тебе весь час розписаний.
І ти не любиш сюрпризів.
Я внесу це у свій календар.
До вечора.
Вас хоче бачити батько.
Як вважаєш, який у нас через це вигляд?
Якщо Іссе добиватиметься статків чужоземця,
що ж станеться...
НАЙБІЛЬША БИТВА СТОЛІТТЯ ЗА СПАДОК
...з нашою репутацією?
Іссе - єдиний спадкоємець після тебе.
Я поговорю з ним.
Ні.
Я поговорю.
А тепер починається серйозна робота.
Це еквівалент склянки вина.
Наче зразок вина в пляшці.
Смак і запах, авжеж, ідентичні.
Це для нас просто чудо.
Ти зможеш понюхати різні вина.
І все завдяки їй. Каміло, це - Жульєт.
Рада знайомству.
І я теж.
Вона була в Китаї та відвідала SIAL у Шанхаї.
Виробники вин дали тобі... Скільки?
Чотириста зразків.
Тома склав список усього, що потрібно.
Я привезла все, що ти просив.
Я мав їхати з Жульєт,
та ми ще знайдемо можливість там побувати.
Авжеж.
Жульєт - наша комерційна директорка. Вона продає наше вино по всьому світу.
Говорить сімома мовами, включно з мандаринською та кантонською.
Сім мов. Дуже зручно.
Він перебільшує.
Я добре говорю лише шістьма мовами.
І маю базові знання російської.
То все йде добре?
Тома каже, що в тебе неймовірний нюх.
Я б так не сказала.
Він перебільшує. Це як у тебе з російською - базові знання.
Ні, ні. У неї справжній талант.
У неї неймовірний нюх. Справді.
Дуже хочу подивитися.
Можна?
От і добре.
Почнемо з найпростішого.
Сортове вино.
Дякую.
Спочатку оцінюєш вино візуально.
Розглядаєш його на білому тлі, як-от ця серветка.
Дивишся на колір - так ти зрозумієш вік вина.
Колір у спектрі від рожево-бузкового до пурпурного значить, що вино молоде.
Гранатовий чи вишневий колір з морквяним відтінком -
вино на своєму піку.
Якщо колір гарбузовий чи брунатний - вино старе. Можливо, надто старе.
Поїхали?
Пурпурний або вишневий.
Багряний?
Отже, молоде?
Тепер оціни насиченість кольору.
Якщо вона слабка, це вказує на легкий і тонкий смак вина, виготовленого
в прохолодному кліматі з короткою мацерацією.
Якщо колір дуже насичений - це повнотіле вино з винограду,
що визрів на сонці. Або вина довгої витримки.
Це не дуже насичений колір.
Легке вино?
Можна я щось скажу?
Перевага сортового вина в тому,
що воно являє собою фактично чистий прояв теруару.
Якщо вино з одного сорту винограду,
визначити особливі характеристики року виготовлення простіше.
І легше зрозуміти, звідки воно. Тут усе досить ясно.
Так. Дякую, Жульєт.
Дякую, Жульєт.
А тепер - нюхаємо.
Робитимемо це в три етапи.
Спочатку - перше враження.
Розпізнаєш аромати вина в стані спокою.
Другий етап: даєш вину подихати.
«Будиш» його, щоб розкрилися аромати.
Третій: нюхаєш вино знову.
І тоді наче пелена спадає.
На тебе аж стрибають аромати, про які ти й не підозрювала.
Давай.
Каміло!
Ти в нормі?
Ти хвилину не розплющувала очі, не рухалася й не відповідала.
Усе гаразд?
Так.
Ти щось відчула?
Ні. Абсолютно нічого.
Вибач.
На сьогодні досить.
Ну?
У мене нічого не вийде.
Нічого не відчуваю. Не знаю, що це: пари спирту
- чи ще щось, але... - Пари спирту?
Колись давно тут протікала Рона.
Вона була така потужна, що зносила каміння з Альп
у цю долину.
Потім течія шліфувала те каміння, і от результат.
Візьми. Торкнися знизу.
- Гарячий. - Авжеж.
Каміння цілий день вбирає жар сонця,
а вночі віддає його під виноградні лози.
Саме завдяки цим круглякам наше вино має особливий смак.
Тобі погано від вина через те, що ти пережила в дитинстві.
Але ти мусиш бачити в ньому більше, ніж просто алкоголь, Каміло.
Вино це...
земля, небо й люди.
Вино - це природа, Каміло.
Природа.
Ходімо?
- Куди? - Покатаємося.
Можеш його кинути.
Куди поїдемо?
Побачиш.
Серйозно?
Александр хотів знати межі твоїх можливостей.
У тебе почався головний біль, кровотеча з носа, втрати пам'яті.
До того ж, тоді у твоїх батьків зіпсувалися стосунки.
Маріанна наполягала, щоб він припинив експерименти з тобою,
та твій батько мстився світові.
Ви про це знали?
Що він змусив мене пити.
Ні. Ніхто не знав.
Крім вас із ним. Мені він цього не казав.
Я знаю лише, що тато ніколи свідомо не нашкодив би тобі.
Ніколи.
Я нічого не пам'ятаю.
Це - вино з цих виноградників.
Це - земля, на якій виріс виноград.
Понюхай.
Визначила основний аромат?
Ні?
Нічого страшного.
Це прийде.
Щось перемкнеться в мозку.
А тепер іди походи між лоз.
Дихай, куштуй, насолоджуйся.
Походи між лоз.
Іди.
Це вино зроблене з винограду, який ти вчора куштувала.
Спробуй упізнати принаймні один аромат.
Основний аромат - персик.
Тома, скажи, які запахи відчуваєш ти.
Персик, марципан, лісовий горіх,
глід, гриби, мох.
- Папороть. - Папороть.
Чорт. Я впізнала один аромат.
Вино, яке я куштувала в Токіо. Він був у ньому.
Папороть.
Ти впевнена?
У МЕНЕ ЗАХВОРІВ КІТ МУШУ ЇХАТИ ДО ВЕТЕРИНАРА...
ТОБІ ДЗВОНИЛИ З «BERANGER INTERNATIONAL». НЕВДАЧА.
ПРИНЕСЛИ ПОСИЛКУ.
Долина Касабланка овіяна ранковим бризом з Тихого океану.
Ще я відчуваю запах яєчної шкаралупи.
У підґрунті багато вапняку.
Діду.
Що це таке?
Це ґрунт з виноградників з усього світу.
Один друг шле їх мені з подорожей.
Іссе,
ми дали тобі час на пошуки себе,
але ця халупа - дзеркало твоїх жалюгідних амбіцій.
Я хочу, щоб ти зробив публічну заяву
й сказав, що не братимеш участі в тому «змаганні».
І щоб закрив цей офіс.
Тоді ми поговоримо про твоє майбутнє.
Так, діду.
ЧЕРЕЗ ДВА ТИЖНІ
Несподівана перевірка?
Не зарано для неї?
Тома каже, що ти неймовірно швидко прогресуєш.
Мені цікаво, чи зможеш ти розпізнати теруар
лише за запахом.
Спробуєш?
Гаразд.
Добре.
Колір темний і насичений, майже непрозорий.
Значні зміни.
Вік: приблизно 20 років.
Краплі вина важкі, стікають повільно.
Сонячний рік.
З півдня. Хай там як - дуже сонячне літо.
Тепле й багате вино.
Перше враження.
Стиглі червоні фрукти.
Лакриця.
Какао.
Хай подихає.
Вибачте, що думаю вголос.
Нюхаю ще раз.
Малина й ожина.
Ще тютюн.
Опале листя та якісь мінерали.
Глина.
Гарячий, важкий, сильний запах.
Ріоха?
- Ні. - Ні?
Ні.
Але...
те, чого ти досягла всього за три тижні - просто чудо.
Мені бракує слів.
Тільки за запахом ти визначаєш вино краще ніж 99% людей.
Але цього недостатньо.
Хороший сомельє може розрізнити два вина,
виготовлені з винограду на лозах, які розділяє лише паркан.
Ти не досягнеш такого рівня, лише нюхаючи вино.
Ніколи.
Можна, спробую ще раз?
Авжеж.
Ну що?
Бургундія?
Це ти мені скажи.
Готова?
Не ковтай, добре?
Виплюнь і прополощи рота.
Що ти відчула?
Я відчула...
Щось схоже на крейду.
І дуже холодне.
Отже,
це Бургундія чи ні?
Так. Дуже схоже на те бургундське, що ми нещодавно куштували.
Яке саме?
Бон Кло де Муш, Мезон Друа 1995 року.
Правильно?
Ні.
Це не Кот-де-Бон. Це От-Кот-де-Бон.
Виноградник Жеє-Жиль.
Дивися на мене, коли говорю.
Шкода.
Тобі майже вдалося.
Але я вже казав тобі: «майже» - слово для невдах.
Тату,
коли мені можна буде пити?
По-справжньому.
Пізніше.
Та поки що - ні.
Ще один раунд?
Повірити не можу. Я так і знала! Це неможливо!
Зачекай тут. Я зараз.
Я просив не приходити сюди, коли ми працюємо.
«Працюєте?» Що це за маячня?
Що? Що не так?
- Їй лише вісім. - І що?
У неї через це головний біль і кров з носа.
Чому ти думаєш, що це пов'язано?
Авжеж пов'язано!
Це не його вина.
А моя. Усі ці роки.
Лише моя.
Ні.
Боже, як смачно!
ЗА МОТИВАМИ МАНҐА KAMI NO SHIZUKU ТАДАШІ АҐІ / ШУ ОКІМОТО
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко