Így jó lesz?
Köszönöm.
Olvastam a cikket arról, hogy nyert.
Remek, hogy legyőzte Alexandre Léger lányát.
Úgy kell neki. A média gúnyt fog űzni belőle a hazájában.
Elég kínos lesz neki.
Nagyon kedves, hogy aggódik értem,
de a háborút még nem vesztettem el. Csak egy csatát.
Nem beszélek jól japánul, de elég sokat megértek.
Ez röhejes.
Egyetértek.
Az apja sosem említette magát nekem.
Csak az ügyvédnél tudtam meg, hogy van egy lánya.
Nem lep meg.
Nézzenek rám.
Felállnának, kérem?
Szóval...
az örökségért van itt?
Az örökségemért vagyok itt.
Úgy tűnik, az apja másként gondolta.
Forduljanak egymás felé.
És a maga apja?
Ő mit gondol erről?
Menjenek közelebb.
Közelebb.
Szerintem elég lesz, nem?
Na, na. Na még egy kicsit.
Egymásra mosolyognának, kérem?
MENNYEI CSEPPEK
Óhajt még teát?
Elég volt.
Idehívná a férjemet?
El fogunk késni.
Hívom.
Az emberek Japánban örülnek a győzelemnek,
mert az ellenfél Franciaországból, a bor hazájából jött.
Másfelől nem meglepő, hogy a Tomine Csoport,
amely mindig is a kiválóságot célozta meg...
Nincs a szobájában.
Úgy tűnik, nem aludt itt az éjjel.
A hívott szám nem elérhető.
Azt mondja, személyesen önnek kell átadnia.
Kérem.
Ha megbocsát.
Honoka.
Kérsz?
Szép, igaz?
CHASSANGRE-BIRTOK
Thomas, állj, állj. Légy kedves a vendégekhez, Thomas.
Sajnálom, általában pontos, de most...
Ó, nem. Ne aggódjon. Ez része a francia sármnak.
Itt jön a bormesterünk.
Bemutatom a barátomat, a szakértőt, Alexandre Légert.
Helló, emberek!
Elnézést a késésért.
Kezdjük a kóstolással. Jó?
Kérem, jöjjenek.
Kinek képzeli magát?
Ez egy helyi bor.
1984-es évjárat.
Ahogy érezhetik, szép kerek ízei vannak.
Gyümölcsös, ugyanakkor elég tanninos.
Összetett bor, különféle szőlőfajtákból.
Grenache, syrah, mourvèdre, cinsault,
terret noir,
counoise,
vaccarèse, muscardin,
clairette, piquepoul, roussanne, bourboulenc, picardan.
Nem könnyű, igaz?
Ez a legjobb, ami van?
Ez egy elég egyszerű bor.
Egyszerű?
Ez egy grand cru, aminek jó híre van.
Nagyon sikeres bor.
Attól, hogy a borkereskedők megveszik,
még nem lesz jó bor.
Nem, persze hogy nem.
Egy ritka bort kóstolnék, aminek személyisége van...
amilyet Japánban nem találni. Ezért vagyunk itt.
Mit mondott?
Onoyama úr sok szerencsét kíván. Tomine kisasszonyt nem könnyű lenyűgözni.
Rendben.
Elfogadom a kihívást.
Igaza van, kisasszony.
A drága borok dominanciája elviselhetetlen.
Többnyire a címkéért fizetünk.
Parancsoljon.
Ennek a bornak erős a személyisége.
Philippe nem sokat ad el belőle, ami elég kár.
Na, tessék!
Hová mennek holnap?
Cairanne-be, a Touche Poupeaux-birtokra.
Ismeri őket?
Badarság.
Mondják le a látogatást.
Ismerem Géraldot. Érdektelen borokat fog kóstoltatni.
Bemutathatom magukat egy borász társamnak, aki sokkal tehetségesebb.
Szívesen látja magukat. Főleg, ha én küldtem.
Nagyon köszönöm, Léger úr. Igazán nagylelkű.
Szívesen.
Még egyszer köszönöm, Chassangre úr.
Feledhetetlen nap volt.
- Jöjjenek bármikor. - Köszönöm.
Léger úr?
Az egyetem, ahol tanítok, szeretne borászati kurzust.
Nyitni szeretnénk a nemzetközi piacok felé.
Ha bármikor Japánban jár munkaügyben, jelentkezzen.
Nagyon kedves öntől, de egyelőre más terveim vannak.
Chassangre úr?
Nagyon szeretnék venni a különleges borából.
Amelyiket Léger úrnál kóstoltuk.
Tudod, a mourvèdre counoise.
Venne belőle.
Szeretnék venni 50-et.
Jó, de 12-es ládában van, úgyhogy inkább 48 palackot tud venni.
Az 50 nem lehetséges, 12-es ládában van.
Nem, nem. Ötven ládával. És Japánba kéne leszállítani.
A szállítás egy vagyonba fog kerülni.
Nos, Tomine kisasszony a Tomine Diamonds cég előkelő örökösnője.
Talán hallottak a cégről.
Rendben lesz a szállítás. Nem gond.
És meghívhatnánk mindenkit a ma esti bulira.
Ó, igen. Igen, persze. Jó ötlet.
Persze.
Ma este ünnepeljük a szüret végét,
és meghívjuk a társaságot.
- Nagyon köszönjük. - Jöjjenek!
Jöjjenek, mutatunk pár francia figurát.
Már vörös vagy, mint a bor.
Nem eléggé.
Most indul a buli.
Gyönyörű.
Mint egy színésznő.
Hirokazu.
A barátságod sokat jelent nekem.
Érted?
Bocs.
Én...
Túl sokat ittam.
Nem lesz több ilyen.
Emberek, óvatosan!
A legújabb fejlemények
Japánból, az Alexandre Léger hagyatékáért folytatott hihetetlen versengésről.
A tét elképesztően magas.
Egy páratlan borospince,
melynek becsült értéke meghaladja a 120 millió eurót.
Alexandre Léger a vagyonát
a Léger-borkalauzokkal szerezte 20 évvel ezelőtt,
és örökre megváltoztatta a borászat vilá...
Igen?
Marianne Léger?
- Igen. - Itt írja alá, kérem.
Köszönöm.
- Viszlát. - Viszlát.
Kedves Marianne!
Szeretném, ha Philippe birtokán, a magaslaton szórnád szét a hamvaimat.
Sajnálom, hogy nem tudtalak úgy támogatni, ahogy te támogattál engem.
Sosem tudtalak boldoggá tenni.
Ezt bánom a legjobban.
Mentafőzet, fehér gyümölcs, édes fűszer, méz, tészta...
Nem hiszem, hogy ketté lehet választani ezt a két érzéket,
mindkettő a saját módján érzékeli az édes bort,
vagy akár a gyümölcsöt, vagy a virágot.
Itt nem virágokról van szó, Dupuis úr.
Mikor magát hallgatom, olyan, mintha az öreg Lamarquange mesélne,
aki bazsarózsáról beszélt a vörösborban,
és loncvirágról a fehérborban.
Még mindig nem hiszem el, hogy Rollin a zsűriben van.
Ez a pasas nem bortermelő, ez pénztermelő.
- Túlzol. - Nem túlzok.
Egy kibaszott csaló, aki egy vagyonért adja a borát, miközben egy nagy szar!
Alexandre, térj vissza a földre.
Mindegy, hogy mit gondolsz róla. Ezt hagyd későbbre.
Amint lediplomáztam, lerúgom a kis piedesztáljáról.
És ő a beképzelt?
Ne rángassanak bele a játszmájukba, jó?
Alexandre.
- Dehogy. - Köszönöm önöknek.
Én jövök.
Léger úr?
Jó napot.
Léger úr, gratulálunk.
A vakon kóstoló tesztet
zavarba ejtő könnyedséggel oldotta meg.
Nagyon köszönöm.
De most térjünk rá a diplomamunkájára.
„Elmélkedések a francia bor jövőjéről.”
Önt idézem:
„Franciaországban a bor egy királyság, ahol Bordeaux játssza a királyfikat,
és a pénz az egyeduralkodó.”
Ezt hogy érti, Léger úr?
Először is nem akarok általánosítani minden bordói borra.
Csak a nézeteimet osztom meg egy olyan felfogásról, amit idejétmúltnak tartok.
Mindig ugyanazokat a borokat ismerik el,
háttérbe szorítva az újításokat, és pár borászt, akik mernek kockáztatni.
Gondja van a nagy borbirtokokkal, Léger úr?
A rangos borokkal?
„Rangos borok.”
Ez nagy kérdés.
Tudják,
ha egy sportoló elnyer egy fontos címet, visszaszáll a versenybe, és keményen edz.
Még keményebben, abban a reményben, hogy a következő évben is dobogós lesz.
Semmi sincs kőbe vésve. Semmit sem nyer meg előre.
De amikor a „rangos” szót hallom,
úgy hangzik, mint egy nemesi cím.
Egy egész életre szóló kitüntetés. És szerintem ennek semmi értelme.
A hagyománynak nincs értelme?
- Nem ezt mondtam. - Nos, én ezt hallottam.
Vagy akkor tisztázza.
Azt akarja, hogy tisztázzam?
Én azt állítom,
hogy néhány nagy birtok, amelyekről beszél,
hajlamos ülni a dicső múlt babérjain,
és a „rangos” nevére hagyatkozni,
anélkül, hogy ezt bármivel igazolná.
És ez szégyen.
A szememben
ők közönséges borcímkekufárok,
és nincs helyük a borszakmában.
Neveket is megosztana velünk?
Nem. Magukra fognak ismerni.
Micsoda faszfejek!
Igazad van. Tényleg azok.
Jobban érzed magad?
Minden el van cseszve! Mi lesz?
Elszúrtam. Az egész az én hibám.
Hé. Elég.
Nyugodj meg.
Itt vagyunk. Mindketten. Majd megoldjuk.
Hé.
Meg fogjuk oldani.
Alexandre Léger professzor.
Borász kurzus, 227-es terem.
Gyere.
TOKIÓ 1991. ÁPRILIS
Szerintem apádnak nem fog tetszeni.
Nem érdekel apám véleménye.
Idén én tanítom a borászatot.
Már amennyire a borászatot tanítani lehet.
Helló, Tomine kisasszony.
Nagy megtiszteltetés, hogy itt van az egyetemen, Léger úr.
Azzal kezdem a szemesztert,
hogy megmagyarázom a kapcsolatot művészet és bor között.
Mert véleményem szerint a kettő szorosan kapcsolódik.
De először szeretnék rögtön a lényegre térni.
Az elmélet jó.
De a gyakorlat még jobb.
A bort nem lehet szavakkal leírni.
Meg kell szagolni...
ízlelni...
és tapasztalni.
Úgyhogy egy időre felejtsék el az agyukat, és hagyják az érzékeiket beszélni.
Itt mindenekfelett az érzékenység a döntő.
És a nyitottság.
Tehát...
ki akarja megkóstolni?
Ki áldozza fel magát egy gyönyörű ügyért?
Ugyan már. Nem kínzásról beszélünk.
Vagy rossz tárgyat választottak.
Léger úr,
a diákok nem ihatnak órán alkoholt.
Bajt okozhat.
Viccel, ugye?
Otthagytunk mindent ezért az odúért, és hogy szerzeteseket tanítsak!
Él benned a harci kedv. Remek.
Meg se akarták kóstolni a bort!
Mihez kezdjek ezzel?
Hülyeség volt idejönni. Nem kellett volna!
Nem fog sikerülni.
De fog, Alexandre.
Mert nekem is nehéz, tudod?
Barátokat szeretnék, és megismerni ezt a kurva várost.
Úgyhogy szedd össze magad.
Ne csináld ezt, és segíts kipakolni a dobozokat, oké?
Jó, bocs.
Igazad van.
Csak egy kis idő kell.
És ha még mindig bort akarsz kóstoltatni velük, megteheted az egyetemen kívül.
Kiszúrtam egy kiskocsmát, ami erre tökéletes lenne.
És végül, ez egy festmény az olasz barokk korszakából.
Gyümölcsök és jázmin.
Egy nő festette. Fede Galizia.
Igen, Tomine kisasszony?
Léger úr, ez gyönyörű, de mi köze van a borhoz?
Majd meglátja. Higgyen nekem.
Következő órán megtudja.
Akkor pénteken találkozunk.
És ne felejtsék el elhozni Fede Galizia festményének elemzését.
Azokkal, akiket érdekel,
folytathatnánk ezt az órát ma este
a La Kachetto borbárban.
Este nyolckor.
Mit mondott?
Este nyolckor a La Kachetto borbárban.
Órát fog tartani a La Kachetto borbárban.
- Jössz? - Persze.
Helló.
Jó estét, professzor.
Jól van.
Lássunk munkához.
Szép munka.
Először is
be akarom tanítani az orrukat.
A szaglás a legfontosabb minden érzék közül.
Tehát...
Ki lesz az első?
Jól van.
- Segítsek? - Nem kell.
Tomine kisasszony.
Milyen szagot érez?
Licsi.
Könnyű. Gyömbér.
- Bazsalikom. - Briliáns.
És van ez.
Mi ez?
Pörkölt szezámmag.
Óriási.
Ügyes.
Ötből négy.
Már csak egy maradt.
Narancsvirág.
Ez...
Helyes válasz.
Eszméletlen.
Gratulálok.
- Köszönöm. - Le vagyok nyűgözve.
Akkor
ki jön?
Bocs, kicsit késtem.
Nahát.
Mi ez a körítés?
El akartam játszani neked az engedelmes gésát.
Már nem érzem a lábam. Szörnyű ez a póz.
- Ittál? - Egy kicsit.
Túl szomjas voltam.
Japán sört iszom. Kérsz?
Ma este van mit ünnepelnünk!
Azt hiszem, Honoka összebékített az olasz borral. És erre nem fogadtam volna!
Nem felejtem azt a kis barolót.
Nagyon tehetséges.
Meg se kérdezed, hogy mit ünneplünk?
- Nem is érdekel. - Dehogynem érdekel.
Bocs. Mondd el.
Sikerült az interjúm a Francia Intézetnél.
Én fogom szervezni a kulturális eseményeket.
Ez csodás!
- Szép volt, drágám. - Tudod, mit jelent ez?
Egy csomó emberrel fogunk találkozni. Kikerülünk ebből a lakásból.
Büszke vagyok rád.
...1978.
Jól van, professzor. Maga jön.
Megígérte.
Ez egy Saint-Émilion-i grand cru, Couvent des Jacobins-birtok, 1961.
Meg sem kóstolta.
Tévedek?
Nem.
Elképesztő.
Hogy tudta ilyen gyorsan?
Nem a gyorsaság a lényeg.
Hanem hogy rendbe kell szedni, itt bent.
Majd eljut idáig.
Bocs, tényleg mennem kell. Bár maradhatnék, de...
Professzor? Csinálhatunk egy fotót, mielőtt elmegy?
Jó, persze.
Csíz!
Remek. Oké!
Jól van. Viszlát mindenkinek.
- Viszlát. - Köszönöm.
Honoka, hazavihetlek?
Én még maradok kicsit.
Késő van, és apád aggódni fog.
Te mehetsz.
Holnap találkozunk!
Ki jön?
Ez az! Én jövök. Rajta! Hadd csináljam!
Késtél.
Mi ez az ing? Kicsit igyekezhettél volna.
Slampos a stílusom.
- Már nem csíped? - Nem igazán.
Gyere velem. Be akarlak mutatni valakinek.
- Nem! - Gyere!
Jacques, a férjem, Alexandre.
Alexandre, ő Jacques Fusier.
- Örvendek. - Jó estét.
Fantasztikus kiadója van Tokióban.
Ő adta ki A borok Fusierját.
Marianne sokat mesélt önről.
Hihetetlen felesége van.
- Igen. - Marianne?
Bocsánat, magatokra hagylak titeket.
Miért itt telepedett le?
A nyomtatás és a papír minősége miatt.
Franciaországban nehéz volt beszerezni, amit akartam,
és a feleségem japán.
Kösz.
Csin...
Mi ez az olcsó bor?
Bocsásson meg.
Botrány ezt felszolgálni a francia követségen.
Ne igya meg, rosszul lesz.
Hallottam a diplomamunkájáról. Még mindig olyan radikális?
Igen. Franciaországban a sznobság a probléma.
Jó estét.
Azt hisszük, a legjobbak vagyunk, de a világ változik.
Ausztráliában, az Államokban, meg Kínában, hamarosan.
Nemrég kóstoltam egy kivételes dél-afrikai bort.
Szeretne írni erről?
Többek között.
Új perspektívát szeretnék adni a fogyasztóknak.
Hogyhogy minden francia iszik bort,
és csak maréknyian vesznek borkalauzt?
Gondolom, ezt az én kalauzomra is érti.
Átfutottam.
És valóban a klasszikusokra koncentrál.
Hát, néha jó ismerni a klasszikusokat is.
Az embereknek segítség kell, nem?
Nem értek egyet.
Az emberek kifinomultabbak és intelligensebbek, mint hisszük.
Gyorsan fejlődik az ízlésük, és nem kéne hülyének nézni őket.
Nem adok tanácsot,
mert amúgy sem tűnik olyannak, aki megfogadná.
De egyszer valaki azt írta: „A dühös ember drámája az,
hogy sok a mondandója, de nemigen hallgatják meg.”
Milyen kár.
Magára hagyom, további szép estét. Visszamegyek a feleségemhez.
Hirtelen eszedbe jutott, hogy van családod?
Meg kell kérdeznem valamit.
Mit?
Miért nem mondtad,
hogy ismerted Alexandre Légert?
Mert nem ismerem.
Akkor ezt mivel magyarázod?
Igen, ez ezer éve volt.
Apáddal kíváncsiságból feliratkoztunk,
de nem igazán érdekelt minket a bor.
Láttál valaha engem akár egy pohár bort meginni?
Nem, soha.
Ez igaz.
De mondhattad volna,
hogy ismered.
Ha találkozol valakivel, az nem jelenti, hogy ismered.
Igaz.
Hagylak tovább dolgozni.
Egyébként
apádat nem láttad?
Nem. Miért?
Csak úgy.
Én erre megyek.
Én meg arra megyek.
Tudja, nagyon ritka, hogy valaki ilyen jól ízleljen ilyen kis tapasztalattal.
Elképesztő ízmemóriája van. Ez egy adottság.
Köszönöm.
- Jó éjt. - Jó éjt magának is.
Hé, maga.
Ébredjen.
Jól van?
Fel tud kelni?
- Igen. - Segítsek?
Tegnap történt egy incidens.
A La Kachettóban töltött esténk után.
Az igazgató fülébe jutott.
Az incidens miatt úgy döntött, véget vet a kurzusomnak.
Nagy kár.
Főleg egyeseknek, akik igazán tehetségesek.
Köszönöm a bizalmukat, és a legjobbakat kívánom.
- Szabad? - Igen.
Mit iszik?
Meursault, Clos de la Barre, Comtes Lafon-birtok, 1988.
Nem tudom, hogy mondjam el a nejemnek.
Nem a maga hibája.
Nagyon kedves, hogy ezt mondja, de
sejthettem volna, hogy elszabadulhatnak a dolgok.
Maga olyan fiatal.
Még mindig arra megy?
Sajnálom.
Szia.
Valami fontosat akarsz elmondani?
Telefonált egy pasas az egyetemről.
Három hónapig bírtad,
tovább, mint hittem.
Egy kurzus, amit egy diák részegsége miatt töröltek.
Nem tartod szánalmasnak?
Hát, a módszered nem volt túl japán...
Arra gondoltam, beállok Philippe-hez a birtokra.
Vissza akarsz menni Avignonba?
Nem tudom.
És mi van az állásommal a követségen?
Én szeretek itt.
Rád semmi jó nem vár Franciaországban.
Ez a hely a te esélyed, Alexandre.
Itt az alkalom megírni a kalauzodat, amíg van rá időd.
A tanítás amúgy sem feküdt neked soha.
Lehet.
De nem látom magam, amint egész nap ebben a patkánylyukban
borról írok bagóért, amíg te dolgozol.
Bízz bennem, oké?
- Pontosan miért vagyunk itt? - Egyszer még megköszönöd.
Marianne!
- Helló. - Helló, Jacques.
- Hogy vagy? - Jól, köszönöm.
Szóval átgondoltátok?
Igen, Alexandre két ajánlatot kapott a kalauzra,
de én makacs vagyok.
Szerintem te kellesz.
Te vagy a megfelelő ember a kiadásra.
És tudnék olvasni valamit belőle?
Készpénzelőleg nélkül nem.
Á? A felesége és az ügynöke is vagy.
Így van.
Alexandre, van valami, amiben különleges?
A nejem fél engem beszélni hagyni, mert gyakran túl őszinte vagyok.
Mindent tönkre tudok tenni pár túl egyenes szóval.
Joggal lehetne mondani, hogy ezért nem hallgatnak meg mindig.
De szerintem ez az erősségem is.
Az emberek igazi véleményt várnak a borokról.
Egy őszinte, megalkuvás nélküli nyilvántartást,
ami a borászokat a kiválóságra ösztökélné.
Egy kalauzt, ami megkérdőjelezhetetlen.
Elnézést, de mindig ilyen?
Igen, de én mégis szeretem.
Ezt hoztam magának.
Ez az osztálytársam, Hirokazu szabadkozása.
Túlságosan zavarban volt ahhoz, hogy szembenézzen magával.
Hát, köszönöm.
Megpróbálom elolvasni.
Visszamegy Franciaországba?
Nem.
Mit keres itt?
THAIFÖLD
Ott a hajó.
- Itt? - Igen.
- Felmehetünk a hajóra? - Igen?
Oké. Köszönöm.
Hol jársz?
Úgy látom, máshol jár az eszed.
Nem, bocs. Csak a kalauz. Ennyi.
Nem haladsz elég jól?
Csak kicsit le vagyok maradva.
Jacques már kétszer megsürgetett.
- Akarod, hogy elolvassam? - Nem.
Félek, hogy mit mondanál.
Majd elolvasod, ha elégedett leszek vele.
Oké.
Kettőnkre.
Jól vagy?
Igen, jól.
Csak a következő néhány hónapban jobb, ha kerülöm az italt.
Boldog vagy?
Igen, persze hogy boldog vagyok.
- Szia. - Szia.
Sok időre eltűntél.
Hogy mentek a vizsgáid?
Könnyen.
Marianne terhes.
Már Franciaországban is próbálkoztunk, de elvesztettük a reményt.
Azt hittük, sosem jön össze, már nem is gondoltunk rá,
de így...
Családom lesz.
Honoka, nézz rám.
Hihetetlenül becses vagy nekem.
Honoka.
Honoka!
Mi történik?
Beszélj, kérlek.
Honoka.
Terhes vagyok.
6 HÓNAPPAL KÉSŐBB
KÉSZÜLT TADASHI AGI/SHU OKIMOTO MANGÁJA ALAPJÁN.
A feliratot fordította: Speier Dávid