Так добре?
Дякую.
Я читала статтю про вашу перемогу.
Прекрасно, що ви перемогли дочку Александра Лежера.
Шкода її. На батьківщині ЗМІ з неї посміються.
Їй, певно, соромно.
Це дуже мило, що ви за мене переживаєте,
але битву ще не завершено. Це лише одна поразка.
Я погано говорю японською, але багато розумію.
Це просто смішно.
Згоден.
Ваш батько ніколи не говорив про вас.
Я дізнався, що в нього є донька, лише в кабінеті адвоката.
Я не здивована.
Дивіться на мене.
Можете встати?
То...
ви тут заради спадку?
Я тут заради мого спадку.
Здається, ваш батько вважав інакше.
Поверніться одне до одного.
А ваш батько?
Що він про це думає?
Станьте ближче.
Ще ближче.
Гадаю, цього досить.
Так. Але трохи ближче.
Усміхнетеся одне одному?
БОЖІ КРАПЛІ
Подати вам ще чаю?
Уже досить.
Поклич мого чоловіка.
Ми запізнимося.
Зараз.
Японці радіють перемозі
над опоненткою з Франції, батьківщини вина.
З другого боку, це не дивно для «Томіне Ґруп»,
відомої абсолютною досконалістю...
Його немає в кімнаті.
Схоже, він не ночував тут.
Номер, який ви набрали, не обслуговується.
Він каже, що має віддати вам щось особисто.
Прошу.
До побачення.
Хонока.
Хочеш?
Гарно тут, правда?
ВИНОГРАДНИК ШАСАНҐР, 1990 РІК
Тома, перестань. Будь привітний з нашими гостями.
Вибачте, зазвичай він не запізнюється, та сьогодні...
О, ні. Не переживайте. Це - складова французького шарму.
Ось і наш майстер вина.
Мій хороший друг і фахівець, Александр Лежер.
Усім привіт!
Перепрошую за затримку.
Почнемо дегустацію. Добре?
Прошу, йдіть за мною.
За кого він себе має?
Це місцеве вино.
Урожай 1984 року.
Як ви помітите, вино добре збалансоване.
Фруктовий аромат і високий вміст танінів.
Це складне вино, зроблене з різних сортів винограду.
Ґренаш, Сіра, Мурведр, Сенсо,
Тере Нуар,
Кунуаз,
Ваккаре, Мускардан,
Клерет, Пікепуль, Руссан, Борбулан, Пікардан.
Нелегко, так?
Це найкраще, що у вас є?
Це дуже просте вино.
Просте?
Це ґран крю з хорошою репутацією.
Воно дуже популярне.
Те, що це вино беруть торговці,
не означає, що воно хороше.
Авжеж ні.
Я б хотіла спробувати рідкісне вино з характером...
якого не знайдеш у Японії. Ми для цього приїхали.
Що він сказав?
Пан Онояма бажає вам удачі. Бо пані Томіне важко вразити.
Що ж.
Виклик прийнято.
Ви маєте рацію, пані.
Панування дорогого вина просто нестерпне.
Ми платимо за етикетки.
Тримайте.
Ось вино з виразним характером.
Філіп мало його продає. Шкода.
От бачите.
Куди ви їдете завтра?
У Керанн, виноградник де Ла Туш Пупу.
Бували там?
Яка дурість.
Скасуйте цей візит.
Я знаю Жеральда. Він змусить вас куштувати нецікаві вина.
Можу познайомити вас з одним значно талановитішим виноробом.
Він буде радий вашому візиту. Особливо, якщо вас пришлю я.
Дуже дякую, пане Лежер. Ви дуже щедрий.
Радий допомогти.
Ще раз дякуємо, пане Шасанґр.
Це був незабутній день.
- Приїжджайте, коли захочете. - Дякую.
Пане Лежер.
У моєму університеті планують курс з енології.
Ми хочемо бути більш відкриті для міжнародних ринків.
Якщо будете в Японії - як турист чи по роботі - подзвоніть.
Дякую за пропозицію, та в мене інші плани.
Пане Шасанґр.
Я б дуже хотіла купити вашого особливого вина.
Того, що нам дав скуштувати пан Лежер.
Морведр Кунуаз.
Вона хоче його купити.
Хочу купити 50.
Так. У ящику 12 пляшок, тож ви, певно, захочете 48.
П'ятдесят - неможливо. У ящику 12 пляшок.
Ні, ні. 50 ящиків. Їх треба переслати в Японію.
Пересилка коштуватиме купу грошей.
Пані Томіне - спадкоємиця компанії «Томіне Даймондс».
Може, чули про таку?
Доставимо. Жодних проблем.
Може, запросимо їх усіх сьогодні на вечірку?
Так. Авжеж. Хороша ідея.
Точно. Давайте.
Сьогодні ми святкуємо кінець збору врожаю
й запрошуємо вас усіх.
- Дуже дякуємо - Ідіть з нами!
Покажемо вам, як французи танцюють.
Ти вже червоний, як вино.
Недостатньо.
Вечірка тільки почалася.
Вона гарна.
Наче актриса.
Хірокацу.
Твоя дружба багато для мене значить.
Ти розумієш?
Вибач.
Я...
Я забагато випив.
Це не повториться.
Будьте обережні!
Останні новини
про неймовірне змагання за спадок Александра Лежера в Японії.
Ставки дуже високі.
Унікальний винний погріб,
приблизна вартість якого становить 120 мільйонів євро.
Лежер заробив статок,
написавши 20 років тому «Довідники Лежера»,
які назавжди змінили світ ено...
Так?
Маріанна Лежер?
- Так. - Прошу, розпишіться тут.
Дякую.
- До побачення. - До побачення.
Мила Маріанно,
Прошу тебе розвіяти мій попіл над землями, що належать Філіпу.
Вибач, що не зміг підтримати тебе, як ти підтримувала мене.
Я ніколи не міг зробити тебе щасливою.
І дуже шкодую про це.
Настоянка м'яти, білі фрукти, солодкі спеції, мед, тістечка...
Не думаю, що можна розділяти ці два чуття,
бо обидва по-своєму задіяні у сприйнятті солодкого вина
чи навіть фруктів і квітів.
Пане Дюпуі, ми тут не про квіти говоримо.
Мені здається, що я слухаю не вас, а старого Ламарканжа,
який часто говорив про півонії на червоних лозах
і жимолость на білих лозах.
Я й досі не можу повірити, що Роллін - член комісії.
Він не винороб, а ділок.
- Ти перебільшуєш. - Ні. Не перебільшую.
Він - шахрай, який продає своє вино за скажені гроші, а воно ж гівняне.
Александре, годі вважати себе кращим за інших.
Нам байдуже, що ти про нього думаєш. Поговоримо про це пізніше.
Щойно я закінчу універ, скину його з п'єдестальчика.
І це ти звеш його задавакою?
Не дай себе спровокувати. Добре?
Александре.
- Авжеж ні. - Дякую вам.
Я наступний.
Пан Лежер?
Доброго ранку.
Пане Лежер, ми вас поздоровляємо.
Ви впоралися з дегустацією наосліп
з приголомшливою легкістю.
Дуже дякую.
Тепер поговорімо про вашу дипломну роботу -
«Роздуми про майбутнє французького вина».
Ви пишете:
«У Франції вино наче монархія, при якій вина Бордо - царки,
а гроші - єдиновладний правитель».
Що ви мали на увазі, пане Лежер?
По-перше, я не говорю про всі вина Бордо загалом.
Просто хочу висловити свої погляди на підхід, який вважаю застарілим.
Високу оцінку завжди отримують одні й ті самі вина,
що шкодить інноваційним підходам деяких виноробів, які йдуть на ризик.
Вам не подобаються великі виноробні, пане Лежер?
Де роблять престижні вина?
«Престижні вина».
Це велике питання.
Знаєте,
коли спортсмен отримує серйозну нагороду, він повертається
до виснажливих тренувань,
сподіваючись знову перемогти наступного року.
Нічого напевно невідомо. Жодних перемог авансом.
Та коли я чую слово «престижний»,
на думку спадає титул аристократа.
Визнання, здобуте на все життя. Я вважаю, що це безглуздо.
Традиції - безглузді?
- Це не те, що я сказав. - Це те, що я почув.
Якщо ні - поясніть.
Що саме пояснити?
Я лише кажу,
що деякі зі знаменитих винарень, про які ви говорите,
спочивають на лаврах минулої слави
й покладаються на своє «престижне» ім'я,
й не прагнуть його відстояти.
Це ганебно.
Особисто я вважаю,
що вони - торгаші винними етикетками,
і їм нема місця в нашій екосистемі.
Ви хочете назвати нам конкретні імена?
Ні. Вони здогадаються, що я пишу про них.
Покидьки!
Твоя правда. Вони покидьки.
Тобі стало легше?
Усе пропало. Що тепер робити?
Я дав маху. Сам винен.
Гей. Перестань.
Заспокойся.
Ми тут. Ти і я. Щось придумаємо.
Гей.
Щось придумаємо.
Професор Александр Лежер.
Курс енології. Аудиторія 227.
Ходімо.
ТОКІО КВІТЕНЬ 1991 РОКУ
Твій батько такого б не схвалив.
Мені байдуже, що думає батько.
У цьому році я навчатиму вас енології.
Принаймні в такій мірі, в якій можна навчити вина.
Вітаю, пані Томіне.
Це честь, що ви викладаєте в нашому університеті.
Я почну перший семестр
з пояснення зв'язку між мистецтвом і вином.
Я вважаю, що вони дуже тісно зв'язані.
Та спершу зазирнемо в саму суть предмета.
Теорія - це добре.
Але практика - краще.
Вино не можна пояснити словами.
Його треба нюхати...
...куштувати...
...й переживати.
Відключіть на мить мозок і прислухайтеся до чуттів.
Тут найголовніше - чутливість.
І незаангажованість.
Отже...
хто хоче його скуштувати?
Хто принесе себе в жертву заради гарної мети?
Давайте. Це не так уже й неприємно.
Або ви обрали не той курс.
Пане Лежер,
студентам не можна пити алкоголь на заняттях.
Можуть виникнути проблеми.
Ви жартуєте, так?
Ми покинули все,
щоб жити в цій комірці, і щоб я вчив ченців.
Ти налаштований рішучо. Чудово.
Вони навіть не хочуть куштувати вино!
Що мені тепер робити?
Дарма ми сюди приїхали. Не треба було.
У мене нічого не вийде.
Вийде, Александре.
Мені теж нелегко.
Та я планую заводити друзів і знайомитися з містом.
Тож опануй себе.
Годі голосити. Допоможи мені розібрати речі.
Так. Вибач.
Твоя правда.
Потрібно більше часу.
І якщо хочеш, щоб вони куштували вино, хай роблять це не на заняттях.
Я бачила один маленький бар, який чудово підійде.
І наостанок - картина періоду італійського бароко.
Фрукти та жасмин.
Її намалювала жінка. Феде Ґаліція.
Так, пані Томіне.
Вона гарна, пане Лежер, та як вона стосується вина?
Ви це зрозумієте. Повірте.
На наступному занятті.
Що ж. До п'ятниці.
І не забудьте принести мені ваш аналіз картини Феде Ґаліції.
Якщо комусь цікаво,
ми можемо продовжити це заняття ввечері,
в барі «Ла Качетто».
О восьмій вечора.
Що він сказав?
О восьмій вечора в барі «Ла Качетто».
Він проведе заняття в барі «Ла Качетто».
- Ти підеш? - Аякже.
Вітаю.
Добрий вечір, професоре.
Добре.
Берімося до роботи.
Молодець.
Спершу
я хочу натренувати ваш ніс.
Нюх - найважливіше з усіх чуттів.
Отже...
Хто перший?
Гаразд.
- Допомогти? - Не треба.
Пані Томіне.
Який це запах?
Лічі.
Легко. Імбир.
- Базилік. - Прекрасно.
А це?
Що це?
Смажене насіння сезаму.
Дивовижно.
Чудово.
Чотири з п'яти.
Залишився ще один.
Квіти апельсинового дерева.
Це, е-е...
Правильно.
Чудесно.
Поздоровляю.
- Дякую. - Я вражений.
Ну,
хто наступний?
Вибач, трохи запізнився.
Ого.
Що це за вистава?
Я хотіла зіграти слухняну гейшу.
Тепер я не відчуваю ніг. Це жахлива поза.
- Ти п'яна? - Трохи.
Дуже хотіла пити.
Я п'ю японське пиво. Хочеш?
Сьогодні є привід для святкування!
Завдяки Хоноці я полюбив італійське вино.
Такого я точно не очікував!
Запам'ятаю це Бароло.
Вона дуже талановита.
Ти навіть не спитаєш, що ми святкуємо?
- Тобі байдуже. - Авжеж не байдуже.
Вибач. Кажи.
Я пройшла співбесіду у Французький інститут.
Буду організовувати всі культурні події.
Це прекрасно!
- Молодець, мила. - Уявляєш?
Ми познайомимося з багатьма людьми. Переїдемо з цієї квартири.
Я пишаюся тобою.
...1978 рік.
Ваша черга, професоре.
Ви обіцяли.
Це Сент-Емільйон ґран крю, винарня Куван де Жакобен, 1961 рік.
Ви навіть не пригубили.
Я помилився?
Ні.
Неймовірно.
Як ви так швидко визначили?
Тут головне не швидкість.
Головне - навести порядок тут.
Скоро й ви так зможете.
Вибачте. Я мушу йти. Я б хотів залишитися, але...
Професоре, можна з вами сфотографуватися, поки ви тут?
Так. Аякже.
Чіз!
Прекрасно.
До побачення.
- До побачення. - Дякуємо.
Ханоко, можна, я відвезу тебе додому?
Я тут ще трохи побуду.
Уже пізно, твій батько буде хвилюватися.
Ти їдь.
Побачимося завтра.
Хто наступний?
Моя черга! Хочу спробувати!
Ти запізнився.
У цій сорочці? Міг би й кращу надіти.
Це мій неохайний стиль.
- Тобі він більше не подобається? - Ні.
Ходімо. Хочу тебе де з ким познайомити.
- Ні! - Ходімо!
Жаку, це мій чоловік Александр.
А це - Жак Фюзір.
- Дуже приємно. - Добрий вечір.
Йому належить одне незрівняне видавництво в Токіо.
Він видав «Фюзір про вина».
Маріанна багато про вас говорила.
У вас неймовірна дружина.
- Так. - Маріанно.
Вибачте, залишу вас самих.
Чому ви оселилися тут?
Через якість друку й паперу.
У Франції було важко знайти те, що я хотів.
І моя дружина - японка.
Дякую.
Будь...
Що це за дешеве вино?
Вибачте.
Ганебно подавати таке у французькому посольстві.
Не пийте, бо стане зле.
Я чув про вашу дипломну. Ви й досі так радикально настроєні?
Так. Снобізм у Франції - велика проблема.
Добрий вечір.
Ми вважаємо себе найкращими, та світ змінюється.
Австралія, США, а скоро й Китай.
Нещодавно я куштував виняткове південноафриканське вино.
Хочете про це написати?
І про це теж.
Хочу дати споживачам новий кут зору.
Чому всі французи п'ють вино,
та мало хто з них купує довідники?
Певно, ви говорите й про мій довідник?
Я його проглядав.
У ньому йдеться здебільшого про класику.
Іноді добре й класику знати.
Людям потрібна допомога. Так?
Я не згоден.
Люди більш витончені й розумні, ніж ми думаємо.
Вони можуть швидко розвинути чуття смаку. Не треба вважати їх ідіотами.
Не буду давати вам порад,
бо ви, схоже, до них не дослухаєтеся.
Однак хтось колись написав, що «драма сердитої людини в тім,
що вона хоче багато сказати, та мало хто її чує».
Шкода.
Залишу вас. Гарного вечора. Мушу повернутися до дружини.
Раптом згадав, що в тебе є родина?
Маю до тебе питання.
Яке?
Чому ти не сказала мені,
що була знайома з Александром Лежером?
Бо я не була з ним знайома.
Як тоді ти поясниш це?
Так. Це було багато років тому.
Ми з твоїм батьком з цікавості пішли на курс,
хоч і не мали інтересу до вина.
Ти бачив, щоб я хоч келих випила?
Ні. Ніколи.
Це правда.
Та могла б сказати,
що ви були знайомі.
Зустрітися з кимось не значить бути з ним знайомим.
Ясно.
Не буду відволікати від роботи.
До речі,
ти батька не бачив?
Ні. А що?
Нічого.
Мені сюди.
А мені - туди.
Знаєте, дуже рідко недосвідчена людина має такий розвинений смак.
У вас надзвичайна смакова пам'ять. Це дар.
Дякую.
- На добраніч. - На добраніч.
Агов.
Прокидайтеся.
Що з вами?
Можете встати?
- Так. - Допомогти?
Учора стався один інцидент.
Після нашого вечора в «Ла Качетто».
Директор про нього дізнався
й вирішив скасувати мій курс.
Шкода.
Особливо тому, серед вас є справжні таланти.
Дякую за довіру і бажаю вам усього найкращого.
- Можна? - Так.
Що п'єте?
Мерсо, Кло де Бар, де Комт Лафон, 1988 рік.
Не знаю, як розповісти про це дружині.
Це не ваша вина.
Дякую, що ви так вважаєте,
та я мав здогадатися, що може статися щось лихе.
Ви всі дуже молоді.
То вам і сьогодні туди?
Вибачте.
Привіт.
Хочеш розповісти мені щось важливе?
Мені дзвонили з університету.
Ти протримався три місяці.
Більше, ніж я думала.
Курс скасували, бо студенти повпивалися.
Хіба це не жалюгідно?
Твій метод був не зовсім японський...
Думав, може, попрошу Філіпа взяти мене до себе у винарню.
Хочеш повернутися в Авіньйон?
Я не знаю.
А як же моя робота в посольстві?
Мені тут подобається.
У Франції тебе не чекає нічого хорошого.
Тут у тебе є шанс, Александре.
Напиши довідник тепер, поки маєш на це час.
Хай там як, викладання - це не твоє.
Можливо.
Та я не уявляю, як сидітиму в цій норі цілий день
і писатиму про вино за копійки, а ти працюватимеш.
Довірся мені.
- Чого ми прийшли? - Колись ти мені подякуєш.
Маріанно!
- Вітаю. - Привіт, Жаку.
- Як справи? - Добре. Дякую.
То ви подумали?
Так. Александр отримав дві пропозиції написати довідник,
але я вперта.
Думаю, він мусить обрати вас.
Саме ви маєте його опублікувати.
Що ж... Я можу щось почитати?
Тільки після авансу.
Ось як? Ви його дружина та агентка?
Саме так.
Александре, у вас є щось унікальне?
Дружина боїться дозволяти мені говорити, бо я надто щирий.
Можу все зіпсувати, надто прямо висловившись.
Дехто вважає, що саме тому мене не завжди чують.
Та я вважаю, що в цьому моя сила.
Люди очікують правдивих оцінок вина.
Чесного безкомпромісного опису,
який змусить виноробів прагнути досконалості.
Довідник, у якому не сумніватимуться.
Вибачте. Він завжди такий?
Так. Але я все одно його люблю.
Я принесла вам це.
Це вибачення мого одногрупника Хірокацу.
Він не міг прийти сам, бо йому дуже соромно.
Ясно. Дякую.
Спробую прочитати.
Ви повертаєтесь у Францію?
Ні.
Чому ви прийшли?
ТАЇЛАНД
Човен отам.
- Тут? - Так.
- Можна сісти в човен? - Так?
Добре. Дякую.
Де ти?
Думками ти деінде.
Вибач. Це все довідник. Лише він.
Хіба ти не достатньо швидко пишеш?
Я трохи відстаю.
Жак уже двічі мене підганяв.
- Хочеш, я почитаю? - Ні.
Боюся того, що ти скажеш.
Дам почитати, як буду цілком задоволений.
Добре.
За нас.
Усе добре?
Так. Добре.
Але наступні кілька місяців мені краще не пити.
Ти радий?
Авжеж радий.
- Привіт. - Привіт.
Тебе довго не було.
Як склала іспити?
Легко.
Маріанна вагітна.
У Франції ми вже пробували завести дитину, та втратили надію.
Думали, не судилося, й перестали про це говорити.
Але ось...
У мене буде сім'я.
Хонока, подивися на мене.
Ти надзвичайно для мене цінна.
Хонока.
Хонока!
Що сталося?
Розкажи, будь ласка.
Хонока.
Я вагітна.
ЧЕРЕЗ ШІСТЬ МІСЯЦІВ
ЗА МОТИВАМИ МАНҐА KAMI NO SHIZUKU ТАДАШІ АҐІ / ШУ ОКІМОТО
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко