A végsőkig kiállok minden barátomért.
Ez nem csak Bonangra vonatkozik.
Amíg a barátom vagy, történjék bármi is,
küzdök érted, ezt ti mind tudjátok rólam.
- A „kiállásom” nem exkluzív. - Ez a helyzet rá és Bonangra tartozik.
Ez nem szép tőled. Ezt nem te mondod meg.
- Miként állsz ki? - Mint a barátod.
Minden barátomért kiállok. Nincs kivétel.
- Bonang a barátod. - Érted vagy Zariért is ezt tenném.
- Ne mondd: „Én is kiállok!” - Luisról és Bonangról beszél.
- Marhaság. - Ez Luis és Bonang ügye.
Összezavarodtam a Swankyből feltörő érzelmek láttán.
Nem ezt a Swankyt ismerem. Az általam ismert Swanky
higgadt, de azt hiszem, most elégtételt akar.
Értő figyelemmel hallgass!
Kiállnék Khanyiért is, ha olyan helyzetben lenne.
Ő ezt tudja, én is tudom,
de ebben a helyzetben azt mondja...
Szeretlek.
Swanky a legjobb barátja elvesztését gyászolja.
Ez egy szenvedő ember.
Ezért hívogat meg különböző nőnemű barátokat.
Bármibe, ami látszólag egy csepp hűséggel kecsegteti,
belekapaszkodik.
Lassan új erőre kap.
Kibaszottul őrültek vagytok.
Nem bántásból mondta, nem úgy értette.
Erőszakos vagy, ócsárolod előttem a barátomat,
és azt várod, hogy kedves és aranyos legyek. Nem.
Jól vagy?
Jól. Köszönöm.
- Miről van szó? - Nem vagyok harcos alkat. Biztos tudod.
Nem kell harcolni, főleg mert nem is tettél semmit.
De mi harcolunk érted, mert tudjuk, hogy nem csináltál semmit.
És ha tudod az igazadat, nem kell igazolnod magad.
Már bocsánatot kértél. Nem kell mindig mentegetőzni.
Valahogy megkönnyebbültem,
mert megerősített, hogy nem vagyok őrült,
és mindenki más látja vagy érti, amit mondani akartam.
Szóval, örülök, hogy ez kiderült.
- Jól vagy, ugye? - Jól.
Jól vagyok, százszázalékosan.
Ne aggódj miatta, mindenkivel kiabál.
Oké, király.
Szóval... Csak...
Khanyi tanácsát kérem. Khanyi tudja a tutit.
Elmondja az igazat. Semmit sem titkol el.
Tudod, az utóbbi két szülinapomon volt nekem
- egy kérésem. - Igen.
- Szóval, alapvetően gyereket akarok. - Egy gyereket?
Velem aztán nem. Annyira nem vagyok hülye.
Nem, nem veled akarok gyereket.
Közben szorongatja a kezem, így elég kínos ez a dolog.
Nem akarom elhúzni, mert tudom, megsértődne a csávó, de...
A lovaspólón Zari említette,
hogy őt is érdekli ez az egész béranyadolog.
Nem akarom tőle megkérdezni,
de szerinted jó ötlet, ha vele együtt
utánanéznénk a béranyaságnak?
Ilyesmi nincs Namíbiában.
Szóval két dolog fog történni.
Vagy Zari és én kezdünk el utánanézni a béranyaságnak,
és saját béranyáink lesznek,
vagy Zari lesz a petesejtdonorom, én meg az ő spermadonorja.
Luis mégis mit képzel?
FIATALOK, HÍRESEK ÉS AFRIKAIAK
Nem számítottam rá, hogy csak én állok ki Bonangért a gines eseményen,
ezért tegnap elmentem az orvoshoz,
aki azt tanácsolta, hogy ne bízzak meg több ribancban.
Ez meg mi a fene volt?
Úgy érzem, szívatni próbáltak,
mire én: „Tudnotok kell, nem packázhattok Swankyvel.”
Nagyon csalódott voltam.
Nem csak velem nem tudták megértetni,
mert az képtelenség, hogy mindent készpénznek veszel Luistól,
amikor még meg sem kérdezted Bonangot.
Hogy hozhatsz döntést, ha csak egyoldalúan ismered a sztorit.
Ha Zari lenne a legdühösebb,
megérteném, mert Zari ott volt a vacsoránál.
Ami engem illet, nem látom okát, miért fogadták oly keserűen a bejelentést,
hol van ebben az agresszió?
- Talán Bonang miatt? - Mint...
Minden női ismerős, akit Swanky vezetett be a társaságba,
csak feszültséget hozott magával.
Annie-nél ment az „afrikai királynő, királyi vér” duma.
„Bonang, a mindenek királynője, ennek a királynője.”
A fejükbe száll, azt hiszik, trónra kéne ültetnünk őket.
Furcsállom Swanky bejelentését, miszerint
Bonang kilépett a WhatsApp csoportból.
A barátok jönnek-mennek.
Úgy érzem, próbálja úgy beállítani, hogy mi vagyunk a rosszfiúk,
aztán egyértelművé teszi, hogy ki mellé áll,
és ragaszkodik hozzá, én meg azt hittem, barátok vagyunk.
Nagyon meglepett.
Az egész baráti csoportját megtámadta
egy, csupán a fejében létező feltételezés miatt,
- és nem enged belőle. - Aha.
Nem voltunk a vacsorán.
Miért beszélgetünk róla?
Mindazok alapján, amiről dumáltunk, Luis egy nőgyűlölő disznónak tűnik.
Swanky meg nem hajlandó meghallgatni Luis verzióját.
Folyamatosan ragaszkodik az elbeszélés egyik oldalához,
ami nem jellemző rá.
Nem értem, miért ilyen zaklatott.
Úgy érzem, hogy Swanky egy új Annie-t hajkurász,
- és azt hitte, Bonangban találja meg. - Talán.
- Érted? - Aha.
Swanky szereti Bonangot. Nem látja, hogy bármi rosszat tehet.
Úgy érzem, nagyon elvakult vele szemben, de értem, amit mondasz,
hogy az új legjobb barátját keresi.
Igen, úgy érzi: „Megint egyedül vagyok.”
- Aha. Pedig nincs. - Mind itt vagyunk neki.
Mindannyiunk barátságát kockáztatja, hogy betöltesse Annie helyét.
Már közeleg Zari születésnapja.
Tudom, hogy lesz dráma bőven. Elmenjek-e?
Nem tudom, hogy érdekelnek-e még mindezek.
Nem lelkesedek túlzottan...
Pénzt adjak ki új ruhára, hogy aztán idő előtt távozzak,
mert nem akarom ugyanazt a szart még egyszer, vagy...
Fel foglak hívni, hogy megtudjam. Ha dráma van, szólj!
Gyere csak el! Meg ne próbálj távol maradni!
Hát...
Meglátjuk, milyen hangulatban ébredek.
Nem szívesen megyek Zari születésnapjára.
Olyasmi érzésem van, tudod, hogy elegem van ebből a szarságból.
Ha valaki megpróbál megint felbosszantani,
ha bármelyikük megpróbál békítgetni,
esküszöm, olyan oldalamat fogja látni, amit még nem ismer.
A csoport dinamikája olyan,
hogy állandóan egy csomó dráma van.
Ma végre elhívtam Fantanát egy randira.
Erre a randira Luisszal nagyon kényelmetlen eljönni
a közte és Bonang között feszülő dolog miatt,
de magam is szeretném őt megismerni.
- Szia! - Helló!
- Hogy vagy? - Jól. Na és te?
- Jól nézel ki. - Kösz.
Mi ez?
Meglepetés!
Táncleckéket választottam, kizombát,
mert meg akarom nézni, tud-e mozogni.
Van csípőd, nem? Ne hazudtold meg!
Szóval így mozdul a csípő, egy, két, há', négy, öt...
- Te jó ég! - Nem.
- A csípőm merev. - Semmi baj.
Nem tudok táncolni.
- Egy, két... - Ez annyira kínos!
Hű, srácok, ez annyira nehéz.
A nő nem tud mozogni.
Nem könnyű.
Azt mondta, nem tud táncolni, szóval...
A riszálás megy, de nem tudok táncolni.
Aztán így, egy, kettő, leszúr.
- Egy, kettő... - Oké, ez megy.
Oké, átlagos vagyok riszálásban,
de ez a sok táncstílus nem az én műfajom. Nekem... nem megy.
Az sosem fog megtörténni. De megpróbálom.
Három, egy, kettő, leszúr, és egy, kettő, leszúr.
Mozog, de nem mozog ütemre.
Nem tudom, hogyan mondjam. Úgy összezavarodtam.
Tudod, ott az a nagy hátsó, de meg nem mozdul.
A feneke nem mozog, csak... Ilyen nincs is.
Oké, srácok, ne már!
Ez a tiéd.
Mi van a hátad mögött? Látni akarom.
- Ez a tiéd. - Kösz. Hatalmas csokor. Jól van.
Köszönöm.
Hatalmas. Ez jó. Feljebb lép a létrán.
Egy szabály van ma estére, csak egyetlen.
- Micsoda? - Nem beszélünk a többiekről.
- Ez csak rólunk szól. - Rendben.
- Miért? - Csak rólunk szól.
Rólad szól.
Tehát azt mondod, ne beszéljünk a történtekről,
és arról, hogy mi történt velünk.
Őszintén szólva a status quo kapcsán
örülök annak, ami a múlt este történt,
mert azt hittem, hogy megőrültem.
Örülök, hogy mindenki más megérti az álláspontomat,
szóval ez már nem áll köztünk, és immár tovább lehet lépni.
Nos, beszéltem Swankyvel, bár mindegy,
arról, hogy elmegyek veled ugyebár
- randizni. - Oké.
Végtére is, elég idős vagyok hozzá, hogy magam döntsek.
De mivel ők a barátaim, nem akarom,
hogy álnok kígyónak tűnjek, érted?
Oké, szóval, ami Swankyt illeti,
négyszemközt kell beszélnem vele.
- Pontosan. - Csak mert... Mert engem
kétszer meghívott a rendezvényére, és kétszer...
- Tudod, mit mondok? - Swanky kedvel.
De azt hiszem, le kéne ülnöd vele
kivesézni a dolgot, hogy továbbléphessünk.
Ami Bonangot illeti, nem igazán értem a szituációt.
Nem tudom! Találkozom Swankyvel, és majd utána kiderül.
Mielőtt bemennénk,
köszönöm, hogy elfogadtad a találkát.
Nagyon hálás vagyok érte.
Köszönöm, hogy táncoltál velem.
- Tudom, hogy nem táncolsz. - Ez sok volt!
Tudom, hogy nem táncolsz, ezért külön hálás vagyok.
Nagyra értékellek, és remélem, hamarosan újabb randira megyünk.
Kezdeményeztem, végigcsináltam a „randizzunk valahol” dolgot,
most látni akarom, érdeklem-e őt.
Vannak érzéseim iránta, de tudni akarom, kölcsönösek-e.
A labda az ő térfelén pattog.
Akik ismernek, tudják, hogy szeretem a jó öltönyt.
Úgy szeretem, ha szinte rám feszülnek az öltönyeim.
- Andile, még egyszer köszönöm. - Nagyra értékelem.
- Hordd egészséggel! Nemsoká találkozunk. - Valóban.
Csak Nakeddel beszélhetek, megoszthatom vele
a gondolataim, az érzéseim.
Sok mindent jelentünk egymásnak, néha egy vállat is,
amin kisírhatjuk magunkat, ha kell.
- Szia! - Helló, tesó!
- Mizújs? - Jól vagy?
Remekül.
Sok minden arra késztetett, hogy átgondoljam az elmúlt néhány hónapot,
de leginkább a Zarival való szakításomat.
Ki dobott ki kicsodát? Az igazat mondd!
Békésen megbeszéltük, és elváltak útjaink
a bennünk rejlő és lokális korlátok miatt,
valamint egyéb járulékos tényezők okán.
Szóval, ha ezt lefordítom zulu nyelvre,
akkor ő dobott ki téged.
Igen, ezt kapod. Megérdemled.
- Kidobott. Nem sikerült. - Nem!
- De tök jól áll a visszautasítás. - Micsoda?
Ismersz?
Zarival tisztáztam,
és az eredménye az,
csak egy paraszt voltam a Diával folytatott játszmájában.
Szomorú vagyok, fáj, hogy csak játszott velem,
mert részemről őszinte volt.
Szóval, ez a nem működő Zari-dolog rádöbbentett,
mennyire akartam, hogy működjön.
Ha akkor ezt akartam, és nagyon fájt, hogy nem sikerült,
azt jelenti, hogy készen állok, nem?
Először inkább gyógyulj meg!
Nem kellene felépülőfélben egy másik kapcsolatba fejest ugranod.
Ha a férfi nincs jól, kurvázik.
Inkább az utcán keresgélj!
Jelen állapotban készen állok egy új kapcsolatra.
Három évembe telt, hogy eljutottam ide.
Úgy érzem, állandóan egy helyben toporgok,
akit csak ismerek, mind halad előre, szerelmet talál,
szóval bennem van a hiba.
Andile érez némi nyomást,
hiszen négy gyereke van.
A lányai nőnek,
ezért némi stabilitást kellene látniuk az apjuk életében.
Valamiféle példaképnek kéne lennie számukra.
Igen, azt hiszem, végre meglátja a fényt.
Gondolj bele! Nézd meg a múltam! Hol vannak azok az emberek?
Boldog házasok és szerelmesek.
Pár lotyódat a klubban láttam a múlt héten.
Nem hívjuk így a nőket!
Ez a szerelem.
- Most még egyfajta... - Csak ne hívd őket lotyónak!
„Nem szabadna...” Nincsenek itt.
- Még távollétükben is, genyó. - Ne csináld már!
- De engem hívhatsz genyónak. - Igen.
Erről a pontról elindulva, bárhová is kerüljek,
úgy akarok odamenni, hogy szeretetet kapjak,
mert ez az első lépés a szerelemhez.
A szerelem felé vezető utam legnagyobb akadálya
a gyermekeim két gyönyörű anyja.
Egyikük gyakorlatilag a legjobb barátom,
a másik pedig megoldatlan, elmondhatatlanul bonyolult.
Ezért meghívtam ebédre az Idibiákat.
Üdv a famíliának!
Szia! A Sandton City játékosa!
Nagyon tetszik a szerelmi útjuk,
hiszen rengeteg hasonlóság rejlik a kapcsolatuk
és a Sebabatsóval való kapcsolatom között.
Sebabatso a gyerekeim két anyja közül az egyik.
Két közös gyerekünk van.
Helló!
Szia!
Seba!
Andilével randizni felkavaró volt.
Zűrzavaros, de amikor együtt vagyunk,
csak vele... szinte megáll a világ.
Sebabatsóval közel három éve szakítottunk.
Találkoztunk másokkal, összeházasodtunk,
de végül mindig visszataláltunk egymáshoz,
akárcsak az Idibia sztoriban.
- Örülök, hogy látlak. - Én is örülök, hogy látlak.
- Hogy vannak a babák? - A kicsi már jár.
Van egyfajta személyisége, hát, igen.
Nahát! Andile és Sebabatso,
a testbeszédük sokféle érzést kelt bennem.
Látom a kémiát ebben a két emberben.
Én mondom, hogy látom.
Nem tudom, hogy csinálja, de imádom, amit csinál.
Úgy tűnik, nálatok nagyon sok minden klappol.
Nem mindig jövünk ki.
- Ne mondj ilyet! - Nem hinném.
Biztos nem véletlenül történt.
Ami titeket összeköt, srácok...
A babák. A két gyerek.
Tökéletes a kémia Andile és köztem.
Próbáltuk letagadni, de mindig előkerül.
Utolér minket.
Amíg nem találjuk meg a helyünket, vajon csak exek vagyunk-e, addig is
barátként próbáljuk együtt nevelni a gyerekeket, ami könnyebb lesz.
Mi ez a flört? Tudni akarom, egyfajta újrakezdés?
Többféleképp is flörtöltem vele.
Két évig éltünk együtt.
Flörtöltem vele.
Nem, nem volt flört.
Szakítottunk, összejöttünk, aztán flörtölünk.
Újra találkozom vele.
Tudod? Zavarba hozom, de igen.
Hol így, hol úgy vagyunk, mióta is? Idestova húsz éve.
Szerintem sok velünk kapcsolatos lehetőség még a levegőben lóg.
Valahányszor látjuk egymást,
majdnem mindig eszünkbe jut, mi lehetett volna.
Honnan tudtad végül, hogy ő az igazi?
Mikor jöttél rá, hogy az ember nem hagyhatja ott, ami az övé?
Azt hiszem, amikor megvettem az első házamat,
amikor megvettem az első házam Lagosban.
Feltámadt bennem az érzés:
„Hű, ez a hely hatalmas”,
és ez akkor volt... Nem vettem bele bútort. Semmit.
Akkor felhívtam.
Szó szerint megfordult velem a világ,
mert azt gondoltam: „Házat építek,
és egyedül megyek be abba a házba.”
Várjak-e, hogy arcul csapjon a valóság,
vagy tanuljak azoktól, akik előttem járnak?
Van némi probléma a lezáratlan ügyeinkkel,
nekünk kettőnknek.
Khanyi meghívott egy találkozóra.
A múltunk miatt nem igazán bízom Khanyiban,
szóval bármit is akar mondani,
kétkedéssel fogom fogadni.
Egy újabb probléma.
- Helló! - Szia!
Nem értem, Luis miért tudta olyan könnyen elmondani, amit mondott.
De ettől függetlenül én vagyok a hírnök. Átadom az üzenetet.
- Van egy kérésem... - Rendben.
...feléd. Szóval Luis a szülinapjára mindig gyereket akart.
Az a javaslata, hogy eljönne hozzád, és arra kérne...
Hogy kihordjam a gyerekét?
Nem, béranyán keresztül, csak te is add...
- bele. - A petesejtjeimet?
Luis velem akar gyereket?
Nem, sajnálom, de ezt már nem.
Csak azon töprengek, vajon fel fogja-e a témát...
- hozni . - Nahát!
A szülinapodon sor kerülhet rá. Tudj róla!
És mi lesz a párommal? Ő is akar gyereket.
Hé, Zari, megmondtam: „Sok lesz az az ugandai szósz.”
- Atyaég! - Ez a dolog problémát okoz.
Luis, most viccelsz.
Kicsit csalódtam benned.
Látnod kéne bennem a méltóságot,
nem egy babagyártó gépezetet, csak mert képes vagyok rá.
Cimbora!
Szóval, ha bármit is folytatni akarok Sebabatsóval,
először át kell gondolnom a múltamat,
és a gyermekeim két anyjának tűzszünetet kell kötnie.
Ezért találkozom Rosette-tel.
Rosette volt előbb, az idősebb gyermekeim anyja.
Azelőtt randiztunk, hogy másodszor is elkezdtem volna járni Sebabatsóval.
Rosette-tel kapcsolatban voltunk, lett pár gyerekünk.
Andilével úgy négy éve voltunk együtt,
mielőtt megszületett az első gyermekünk, Gabrielle.
Csodás időket éltünk meg, de a mélypontok nagyon mélyek voltak.
Eléggé mérgező volt a kapcsolatunk.
Emlékszem, próbáltunk gyereket összehozni,
és amikor végre sikerült, minden szétesett,
sokkal inkább, mint korábban.
Nagyon mély volt, érzelemmel teli,
nagyon érzelmes.
Bekövetkezett a terhességem.
Megszültem Gabriellát.
Andile csak ritkán volt velem.
Úgy éreztem, egyedül vagyok a babával.
Aztán meglett ez a gyerek, nem tudom, mit gondoltunk mi ketten, de...
Jó ötletnek hittük.
Szakítottunk. A közös gyerekek csodálatosak voltak,
és megtaláltuk a módját, hogy visszataláljunk egymáshoz,
mint jó barátok.
Most Andilével nagyon jó a kapcsolatunk.
Csodálatos apa. Zseniális a gyerekekkel.
- Helló! - Jesszus, csodás vagy, drágám!
Helló! Gyönyörű vagy.
Látod, milyen jó a sminkem?
Dögös vagyok, de te mégsem akarsz.
Jaj, hagyd már!
Andile még mindig vonz, határozottan.
Úgy értem, kiegészítjük egymást. Működhetne.
- Randizol mostanság? - Nem épp randi,
inkább csak tapogatózom.
- Ezt hogy érted? - Nem járok senkivel.
- Akkor mit csinálsz? - Próbállak megfogni téged.
- El tudod képzelni? - Nem akarod?
Látszik rajta: „Soha többé.”
Valami bájitalt kéne adnom neki.
A veled való kapcsolatom minden randipartneremet fenyegeti,
- és mindannyian... - Még Sebabatso is?
Ő volt az utolsó, hacsak nincs egy újabb
fenyegetés, akiről nem tudok.
Amikor Sebabatso visszatért az életembe,
mindenki szerette és elfogadta, még Rosette is.
De egyszer csak Seba eltért ettől.
Akárkivel találkozik, egy lány sem díjazza a barátságunkat.
Nyilván túl közel állunk egymáshoz. Kellemetlen nekik.
Seba azt is mondta, hogy nincsenek határok közöttünk.
Van egyfajta viselkedése Rosette-tel szemben,
amit Rosette nem igazán kedvelt.
Nem tudom, milyen határok lesznek,
de ez van. Nem tudjuk megváltoztatni.
Nem tudom, min változtathatnánk, hiszen nem tudatosan csináljuk.
Egyszerűen természetes érzés.
- Valami megoldás kéne rá. - Próbáltad már megoldani?
- Szeretnéd? - Szeretnék-e találkozni vele?
Csak hogy eljussunk oda, ahol voltunk.
Azt hiszem.
Nem neheztelek rá.
Persze a szurkolója sem vagyok,
és nem drukkolnék neki, hogy visszamenjen Andiléhez.
Szívesebben látnám Andilét mással.
Eljött a nagy nap. Ma van a születésnapi ünnepségem.
Milyen egy születésnap, ha afrikai vagy,
és nem kifejezetten Afrikát mutatnád be?
Őszintén szólva a gines buli után oly kínosak és feszültek lettek a dolgok.
Nem tudom, mire számítsak.
Inkább itt sem lennék a partin.
Egy ideje már nem láttam őket, de tiszteletben tartom Andile meghívását.
- Helló! - Szia!
- Hoppá, itt van Rosette. - Tudom.
- Te hívtad meg... - Én Andilét hívtam meg, nem őt.
Újra együtt vannak?
Nem tudom.
A szentségit!
Őszintén szólva kicsit ideges vagyok a mai nap miatt,
mert azzal próbálkozom,
hogy beszélő viszonyban legyen a gyerekeim két anyja.
Ezért mindkettőt meghívtam Zari szülinapi bulijára,
ami szörnyen visszaüthet rám,
mert ismerem a barátaimat,
és néha olyanok, mint egy hiénacsorda.
Nem akarok feszkót, srácok, ma nem.
- Aloha! - Helló, apjuk!
Megölelhetlek?
- Csinos vagy! - Köszönöm.
Rögtön éreztem, a szobában elakad a lélegzet.
Nézd meg az alakomat!
Mindannyian drámát várnak.
Ma este nem adjuk ezt meg nekik.
Egy nagy család leszünk.
Azta!
Rosette és Andile együttnevelési stílusát tényleg furcsának tartom.
Úgy értem, őket a szülők és a gyerekek közötti kapcsolat köti össze.
De mintha még a saját kapcsolatukat is
belekevernék.
Andile és én olyan játékosak vagyunk, de nem afféle kellemetlen módon.
Olyan messzire ülsz?
- Azt akartam... - Mitől messze?
- Bocs. Azt hittem, ide akarsz ülni. - Ez durva.
Ide?
- Köszönöm, nekem jó itt. - Rendben.
Semmi baj.
Barátom, ez jól néz ki.
- Nahát! - Hűha! No lám!
Várom a találkozást mindenkivel. Rég láttam őket.
Utoljára Andile fehér ruhás partiján találkoztunk,
ezért ez izgalmas lesz.
Ugyanakkor kicsit ideges is vagyok,
de remélem, nem landolnak az üvegek az emberek arcán, vagy ilyesmi.
Jó móka lenne.
Nicsak, ki sétált be?
Seba!
- Lám, lám! - Sziasztok!
Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
Hagyd abba!
Pár perce nem volt még kissé hideg?
De most mintha forrna a levegő. Miért?
Oké, hát ez kínos.
Andile nem mondta, hogy meghívta Sebát is.
Már egy éve nem láttam, és erre itt van.
- Szia! - Mizu, drágám?
- Jól vagyok. - Igen?
- Igen, jól. Te? - Nagyszerűen.
Nem lep meg, hogy Rosette felállt megölelni.
Köszönünk egymásnak. Csak nem lógunk egy helyen.
Nem tudok színlelni, de legalább... Láttam, hogy néz rám Andile,
szóval úgy voltam vele, oké, üdvözlöm és megölelem.
Seba, ott egy hely Khanyi mellett.
- Nem melletted? - Nem, csak ott.
Rendben. Semmi baj.
Kösz, hogy itt dirigálsz.
Miért mondják meg, hová üljek? Ez fura.
Most érkeztem. Nem ismerek senkit.
Ki mellett ülök?
Ez kínos.
Már ekkor dühös voltam.
Nekem nagyon trükkös ez az este.
Próbálom magamat, Sebabatsót és Rosette-et stratégiailag úgy ültetni,
hogy ne tudjunk kínos beszélgetésekbe bocsátkozni
a többiek előtt.
Ismeritek egymást?
Először is, mindketten anyukák vagyunk, attól a fickótól ott.
- Tényleg? - Nem látod, hogy egyforma az ízlése?
Sosem jártam olyan buliban, ahol két anyuka mellett a közös
apuka is jelen volt,
szóval nagyon kínos volt nekem.
Tudod, hogy jól kijöttünk egymással?
Szó szerint, amikor randizni kezdtek, szinte a legjobb barátok voltunk.
Jóban voltunk.
Ahogy telt az idő, bezárkóztál.
Nem hiszem, hogy bezárkóztam volna.
- Nem. - Félreértés volt inkább.
Nem tetszett neked a kapcsolatom Andilével.
Nézd, korábban is jóban voltunk.
A legnagyobb határ, amit Rosette megsértett,
az volt, hogy nem tudta, mikor hagyja abba.
Az nem tetszett, ahogy feleségként és anyaként viselkedtél.
Nem vagyok házas. Kihez mentem hozzá?
Múlt időben mondtam. Férjnél voltál.
Nahát!
Ha nő vagy, és kapcsolatban élsz valakivel,
nem kérsz meg más férfit nálad ilyen-olyan szívességre,
ráadásul úgy, hogy az a férfi valaki mással él.
Barátomként ismerned kell a határaidat.
Andile mindig is segített nekem.
Bármilyen kapcsolatban, bármit is tettem,
ő mindig ott volt.
Szó szerint, ha nem megy valami,
a segítségemre siet...
Úgy érződött, mivel köztünk komolyodott a dolog,
neked rögtön közbe kell lépned.
Miért? Ha röpke kalandnak is indult volna,
azzal, hogy komollyá vált, neked tudnod...
Akkor ezért lett gyereked?
Mert úgy tűnt, hogy szerinted csak kaland volt?
Hoppá!
Hűha! Micsoda káosz!
- Ezért lett gyerekem? - Igen.
Neked ezért lett gyereked?
Bébi, az esetem kicsit régebbre nyúlt vissza, mint a tiéd.
Nem számít. Mégis valaki mással voltál.
Teljesen összezavar,
hogy Rosette nem érti, hol tévedett,
mert felnőtt vagy.
Férjnél voltál, ezért tudnod kell a határokat.
Amikor láttad, hogy komollyá válik a kapcsolat,
- már azt akarod... - Mennyire voltál komoly?
Együtt éltünk.
Mert elváltál. Nem volt hova menned.
Nem kellett költöznöm sehova. Andile hívott meg a házába.
Sunninghillben éltem, bébi.
A másik pasival, akivel megcsaltad a férjedet?
Milyen másik pasival?
Nem mondok neveket. Azt akarod, hogy kiteregessem?
Nem csaltam meg a férjemet azzal a fickóval.
- Dehogynem. - Nem igaz.
Pontosítsd a tényeket!
Mi folyik itt?
Ne Zari buliján!
Megpróbáltuk elsimítani a gondokat, csak épp mindenki itt van.
De Andile miért érintett ebben?
Mert róla van szó. Hogy érted, hogy miért érintett?
Andile nem száll be a beszélgetésbe.
Rosette vonja be Andilét,
mert tudja, hogy Andile támogatni fogja.
Ezt már megbeszéltük, mint az emberem.
Miért mint az embered?
Igen, mint az emberem.
- Beszélek Rosette-tel... - Miért mint az embered?
- Mindegy. - Bocs.
Múlt időben mondja.
Pont most kérdezte.
De figyelj! Nem is figyelsz.
Bocs, Andile, oké. Beszélj!
Nem, ingerült vagyok. Ez rohadtul feldühített,
elvesztettem a fejem.
- Miért kell ezt a szülinapodon? - Lépj közbe, Fantana!
Kérdezd meg, hogy oké-e!
Andile, ez Zari születésnapja, skacok.
- Ezt miért mondod? - Itt vitatkoztok.
Nagyon nem szép.
Sajnálom.
Nem tudom, mit védelmez Andile, és kezdek ideges lenni.
Idegesít. Hagyd abba!
Még mindig rettentően feldúlt vagyok a Bonang és Luis között történtek miatt,
és mindenki úgy tesz, mintha minden rendben lenne.
Azért állsz Luis oldalán,
mert Bonanggal talán nem igazán vagytok jó barátok?
- Sziasztok! Halihó! - Királyul nézel ki.
Ez a Bonang-ügy mindenkiből előhozza a valódi énjét,
én meg: „Csak legyen valami értelme!”
- Boldog szülinapot! - Bébi!
Swanky velem kapcsolatos viselkedése megváltozott a vacsorája óta,
mióta összevesztem Bonanggal.
Mizújs? Hogy s mint? Álljatok fel, legyetek szívesek!
Mindenki, felállni!
Hogy üdvözölhetsz ülve egy istent? Hogy vagy?
És engem hibáztat Bonang távozásáért, ez nem fair. Nagyon igazságtalan.
Helló!
Annyi minden történt ebben a csoportban.
Nagy örömömre szolgál ma este, hogy mind itt vagyunk.
Mi képviseljük mindazt, ami Afrikában a szépséget jelenti.
Remekül nézünk ki ma.
Nincs sok mondanivalóm, csak annyi: „Érezzük jól magunkat!”
- Úgy van! - Egészségetekre!
Egészségetekre!
Zari, hadd áldjalak meg elsőként téged!
- Légy szíves, tisztíts meg! - Itt és itt.
Megáldom Zarit, elárasztom jókívánságokkal,
pozitív fénnyel, pozitív energiával, vegye körül jó rezgés!
Túldemonstrálod, túljátszod, tesó,
csak mondd el a beszéded, és lépj tovább!
Te megértesz engem.
Akkor is tudod, mit akarok mondani, ha a szavaim cserben hagynak.
Nagyra becsüllek,
azt hiszem, van egy tökéletes ajándékom,
ami jobb, mint bárkié itt az asztalon.
Rendben.
Mi ez az ajándék, Luis?
Tudod, ez tökéletes.
- Csajszi, tudod, hogy petesejtet kért? - Ki?
- Luis. - Micsodát?
Zari petesejtjeit.
Csajszi, mi a francot? És kicsoda?
Amikor legutóbb Khanyival találkoztam, tanácsot kértem tőle,
hogy Zarival együtt keressek-e béranyát, vagy sem,
esetleg kérjek tőle petesejtet,
szóval várom a véleményét, mit szól hozzá,
mielőtt megkérdezem Zarit.
Úgy érzem, ez nagyon bizarr és hátborzongató.
Zaritól itt kéred a petesejtjét,
miután nemrég randira vittél,
milyen ez már, unatkozol, netán figyelemre vágysz?
Nem értem, mit művelsz.
- Beszéltél Luisszal? - Még nem.
- Még nem? - Nem, talán majd ma.
Már bánom, hogy randiztam.
Jézusom, Zari petesejtjét kéri.
- Zari mijét? - Petesejtjét.
- Azt akarja, hogy Zari szüljön neki? - Telitalálat.
Úgy érzem, Luis teljesen becsavarodott.
Hogy megpróbáljon beilleszkedni a csapatba,
mindenféle őrült dolgokat csinál.
Most is furán érzem magam.
Az ő oldalán álltam, de már nem.
Elvittél randira, bármit is csinálunk Diamonddal,
most meg Zaritól kérsz petesejteket?
És ráadásul én és Diamond? Ne már, ez zavaros.
- Fura. - Ez most köztünk
túl sok ordítozásra ad okot.
Bármilyen szerepet is játszol, nem használhatod fel a barátomat.
Nem akarom, hogy Luis süketeljen Fantanának,
szóval, tartsd meg a távolságot!
Igen, Fantana, tegyél egy széket középre,
aztán tegyél egyet a székeik mellé!
- Micsoda? - Mi van?
Tedd oda közelebb a széket, húzd közelebb!
Aztán ülj le!
- Oké. - Igen, onnan beszélgess!
Széket tetettél közéjük?
Azt csinálta.
Miért akar közéjük egy széket?
Miért kéred arra, hogy tegyen egy széket közénk?
Megvan az oka.
-És mi az? - Vagyis...
Ez nem az a hely.
Nem értem.
Hogy érted?
Megkértem a családi barátomat, tegyen oda egy széket. Mi ezzel a baj?
Swanky provokálni akar, ellenem fordul.
Próbál felpiszkálni, és várja a reakciót.
Luis, miért nézel így rám?
Mármint hogy?
Mintha forgatnád a szemed: „Ó, Swanky!”
Átlátsz a szemüvegemen, nem forgatom a szemem.
Először a Fanta-dolog, most meg: „Miért forgatod a szemed?”
Nem forgatom a szemem.
Próbálkozik, én meg el akarok menni.
Nem vagyok ilyen. Nem veszekszem.
Zari, te itt ülsz. Barátom, szeretlek.
- Kiszálltam. - Szia!
Luis, nem várod meg a köszöntőt?
Nem, köszi. Túl negatív a légkör.
- Negatív? - Igen, tőled jön, felőled.
Miért kérted, hogy üljön messzebb tőlem?
Miért kérdezted másoktól, hogy Zarit teherbe ejtheted-e?
- Sosem kértem, hogy terhes legyen. - Viszlát! Ez baromság.
Úristen!
Már kétszer is tiszteletlen voltál velem.
- Mivel voltam tiszteletlen? - Mindkét eseményeden...
- Az eseményeimen? - Igen.
- Kiabáltam veled? - Oda sem jöttél,
nem beszéltél velem külön.
- Egy szót sem szóltál. - Nem is hozzád beszéltem.
- Rólam beszéltél. - Nem veled beszéltem.
- Ott voltam. - Négy nő állt ki érted.
Nem hozzád szóltam. Azt mondtam: „Fantana, ülj egy székkel odébb!”
Mert nem tudom, mi a szándékod vele.
- Beszélgetni akarok vele. - Zari, koccinthatunk?
Ez már túl sok.
Pontosan! Feláll, hogy negatív a légkör. Miket beszélsz?
- Tessék. Megint kiabálsz. - Miért kerítesz ekkora feneket neki?
Miért fújod így fel a dolgot?
Úgy érzem, megjátszod magad.
Megjátszom magam?
- Igen, megjátszod. - Mondja ezt a 78 személyiségű csávó?
- 78 személyiség? - Ülj le, fiam!
Nem értem az egész drámát...
Nem fogsz velem harmadszor is kiabálni,
gondolván, hogy megengedem.
Harmadszor.
Azt mondom, mindig más ember vagy, minden kibaszott alkalommal,
minden kibaszott emberrel.
Te vagy a legfurább seggfej ebben a szarban.
A feliratot fordította: Várkonyi Erika Lívia