Чесно кажучи, мені здається, що вечірку Зарі зіпсували всі разом.
Усій групі потрібна відпустка,
гадаю, поїздка у Кейптаун може виявитися саме тим що треба.
Це чудове місце, компанія друзів
може добре розважитися.
Приземлення!
Кейптаун, це ж ніби інший світ.
Кейптаун — це розкіш, вишукана їжа.
Це пляж, дегустація вин,
купання, яхти. Нам це потрібно.
Ми їдемо в Кейптаун невдовзі після вечірки Зарі,
а там було багато драми.
Сподіваюся, всі вже все залагодили,
бо якщо ні,
як вийдемо в море,
когось не дорахуємося.
Просто не хочу дурні.
Цього тижня я не хочу тієї дурні з Луїсом.
Це між ним і Сванкі.
Як на мене, Сванкі правий, коли намагається захистити честь інших.
Зазвичай у нас драма стається між дівчатами.
Сванкі з Луїсом мають все залагодити,
я ж знаю, це не схоже на Сванкі.
Він геть не такий.
ЗІРКОВА МОЛОДЬ АФРИКИ
Після вечірки Зарі я ще не говорив зі Сванкі.
Я тут, аби з цим покінчити. Поговорімо.
Сванкі й Луїс, вони обидва з нами в Кейптауні,
Нам не завадив би
якийсь засіб від негативу.
-Де Енні? -Сподіваюся, буде опівночі.
Ніколи не знаю, чи Енні з'явиться. Надіюся, буде,
але не загадую.
-Сванкі прийде останнім. -Звичайно.
Це вже набридає.
Сванкі завжди так.
Не знаю, довго вдягається,
чи просто любить приходити останнім,
щоб усі вже розсілися, і тут: «А ось і я. Сванкі власною персоною».
Щоб усі знали: прибув дон усіх донів.
Король стилю мусить з'являтися стильно.
Нарешті!
Привіт, Кейптауне!
Як справи, друзі?
Гадаю, прагнення Луїса влитися в групу штовхає його до дивних вчинків,
але Сванкі — не та людина, що терпітиме отакі-от штуки.
Як виказав до мене неповагу,
то готуйся до будь-чого.
Мені здається, Кейптаун допоможе нам усім зблизитися.
Ми були пересварилися, тепер помирилися, отже, я хочу сказати...
І знайти в Кейптауні маму для дитини, так?
-Тим, хто намагається запліднити. -Хоче дітей.
На дні народження Зарі сталося багато драми...
-Так! - ...і мені точно треба владнати
з Луїсом, що сталося.
Бо, схоже, він просто піддався пливу енергії, якої там насправді не було.
Тож я вирішив купити для нього подарунок,
який і хочу йому тут вручити.
Гаразд, це мило. То ви вже встигли помиритися.
А де ж я була? Чому мені не сказали?
Відкривай десь там. Ану там бомба.
Сванкі щось дарує,
і воно не від «Луї Віттон», або від «Гуччі»,
це вже підозріло. «Адідас»?
-Мусиш відкрити й показати всім. -Покажи.
-Що це? -О боже.
«У тебе 78 облич. Будь справжнім».
Хто аж так заморочиться заради такого образливого подарунка?
Я глибоко вражений, що ти це все продумав,
носився з цією штукою, хочеш, аби всі її побачили.
Ти хочеш мене принизити.
Дякую.
Дякую, Сванкі.
Ти вже просто хочеш його образити. Це образа.
-Неприкрита образа. -Зарі, не треба. Це подарунок.
Я бачив, як у Луїса смикнулася щелепа.
Це образливо, друже, чесно скажу.
Це так соромно, я й глянути на Луїса не могла.
-Сванкі. -Що тут образливого?
-Це образливо. -Джеремає.
Це до біса дріб'язково.
Мені геть начхати, як це сприймає решта,
бо неповагу було виказано до мене.
Нічого мені вказувати, як реагувати на неповагу.
Я йду звідси. Це таки до біса дивно.
-Він такий дріб'язковий. -Так дріб'язково.
Як мілко.
Це лише підтверджує мою думку.
Він не хоче мене слухати.
Це як остання соломина, як цвях у кришку домовини.
Я такий: «Ну і нехай». Є що є, бо всім же не вгодиш.
Вечеря в Зарі була драматичною,
і Луїс швидко набуває репутації людини-проблеми.
Тож я його запросив, аби розібратися, звідки ця репутація.
Я б хотіла поговорити з Луїсом,
що очевидно, про ту ситуацію з яйцеклітинами на вечірці Зарі,
бо, з огляду на обставини,
мене вона таки бентежить.
Парубче!
Після того, що втнув Сванкі,
мені дуже хочеться спокійного обіду без драми.
Фантана теж буде.
Погляну, яка вона, коли немає Сванкі.
-Що було вчора на вечері? -Ти дістав подарунок?
-Подарунок? -Від Сванкі.
О, як мило. Ви помирилися.
-Образливий подарунок. -Яке там примирення.
-Подарунок-образа. -І ти взяв?
А що мав би зробити? Вмазати йому?
-Ти мусив взяти. -Дякую.
Гадаю, ти зробив щось, що його бісить і дратує.
Наприклад?
На вечірці Зарі казали, що ти просив її яйцеклітини.
Як на мене, це дивно.
Якщо чесно, гадаю Луїс не усвідомлює, наскільки дивно,
коли в жінки просять її яйцеклітини.
Я сподіваюся, що ми друзі, так?
І ти, мій друг, сприймаєш почуте на вулиці,
і вже мене засуджуєш. Розумієте про що я?
Не поговоривши зі мною, аби зрозуміти, що й звідки.
Та й сам Сванкі,
хтозна, де він це взяв,
-бо я ніколи не казав Зарі... -Кхані сказала
Зарі, потім Наді, потім мені, а потім і Сванкі.
-ми саме про це говорили. -Це ціла...
Так заплутано.
Схоже, Фантана не розуміє
своєї ролі в усій цій ситуації «Луїс — Сванкі»,
вона наче в шорах.
Ніби та вівця, що йде, куди каже Сванкі.
Вона з тих, хто легко піддається впливу,
не розуміє, що відбувається насправді.
Так, але, як це твій друг, чому з ним не поговориш?
Бо мені це видалося дивним,
і всі це казали, я й подумала: «Гаразд, може, так і є».
Фантана, здається, сама не думає,
каже собі: «Та нехай за мене думає Сванкі».
Виставляє досить тупенькою у цій ситуації.
Отже, ми йдемо в пляжний клуб.
Ви з нами?
-Ми наздоженемо. -Ви йдіть, ми наздоженемо.
-Побачимося. -Поцілуймося.
Знаєте, Розетт завжди мене підколює.
Іноді маю сумніви: чи дійсно жартує?
Але іноді я їй вірю.
Розетт постійно мене випробує. Завжди щось таке каже.
-А він щоразу відходить вбік. -Ти ж знаєш, що робиш.
Намагаюся туди потрапити.
-Знову. -Повернутися.
Ми з Розетт —
найкращі друзі,
попри те які я міг колись мати бажання,
а от між Себою і мною певний романтичний зв'язок і досі
не зник, але є й складні почуття.
Ми приєднуємося до решти наших на пляжі,
тут так мило й красиво.
Є трохи людей, але не така юрба,
як на іншому кінці пляжу.
Нам дісталася краща частина пляжу.
Анділє тут. Вранці приїхав.
-Ти його бачила? -Так.
-І бачила, що сьогодні він із Себою. -Що відбувається?
Гадаю, в них прихований трійничок.
Щось таке в стилі Дідді. Думаю, така гармонія на трьох
Просто змішана родина, і це чудово.
-Наде, мені треба в затінок. -Гаразд.
Моя шкіра й цей пластиковий пакет на мені...
-Ага, пластиковий пакет на пляжі... -Шкіра на першому місці.
Кхані вдяглася сміховинно, вибачте. У пластику з голови до п'ят.
Тут спекотно!
Чому скільки подушок?
-Це Кхані. -Це я.
Привіт, красуне.
Чому ти так вдяглася?
Кхані схожа на чорний мішок.
А Сванкі — ніби він щойно з «Матриці».
Вгадайте хто прибув?
Вони що, не зрозуміли примітку «День на пляжі»?
Себо, що відбувається у вас з Анділє?
Ви не зустрічаєтеся?
А зустрічалася б, якби знову мала можливість?
Ми це поки не обговорювали, гадаю, спершу треба визначитися,
-що ми робимо. -Еге ж.
Нам з Анділє треба поговорити про те,
чи ми разом, чи ні.
Бо він завжди був поруч.
Можливо, це й було причиною того, що в моєму житті ніхто не з'явився,
бо він стежить.
Ні, ми не залишаємо іншим місця між нами.
Я ніколи не поспішаю з висновками.
Я не збираюся судити Луїса упереджено.
Я хочу взнати його, а не драму навколо нього.
Хочу про нього почути.
А тут таки гарно.
На вечірці Зарі відвела мене вбік...
Так?
вона розповіла мені про ситуацію.
Ти направив до неї Кхані, бо хочеш спільну з нею дитину.
Було ж не так.
Чого вже я тільки не чув стосовно тих яйцеклітин.
Я хочу освідчитися, віддати Зарі свою дитину,
хочу, щоб Зарі народила мені дитину.
Звідки воно все береться?
Зарі якось казала, що її цікавить сурогатне материнство,
тому я попросив у Кхані поради.
Але я аж ніяк не просив Кхані йти до Зарі.
Я почувався зрадженим і засмученим,
бо я ж довірився Кхані.
Саме Кхані все перекрутила,
і така сидить собі, дає статися всьому, що зараз із Луїсом,
ніби не вона це почала.
Це для мене дуже особисте.
Я не хотів, щоб з цього глузували,
легковажно до цього ставилися, це набагато глибше.
Набагато глибше.
Сім років тому...
-шоу «Великий брат. Африка»... -Так.
-Мені 21 рік. І був секс в будинку. -Ясно.
А я походжу з вкрай релігійної громади.
І коли я зізнався,
мене відлучили від парафії.
А насправді це означає,
що мені не можна мати жодних контактів з будь-ким з них,
у тому числі — з родиною, друзями, з якими я виріс.
Я сам-один.
Ти сім років не бачився з мамою й татом?
Такі правила. З будь-ким з парафіян церкви мені
спілкуватися заборонено.
Востаннє я чув мамин голос, татів теж,
то було минулого року.
Вони старішають, вони змінюються.
Стають іншими.
За сім років багато що може статися.
Я за ними усіма сумую, так.
Скучив за всіма ними.
Ось такі мої справи.
Тож коли я говорю: «Хочу дитину, прямо зараз»...
Ти намагаєшся створити сім'ю...
-Не замінити. - ...заповнити порожнечу?
Не замінити, заповнити порожнечу.
Навіщо люди заводять сім'ї?
Хтось — аби продовжити рід. Інші хочуть ділитися любов'ю.
Я хочу й того, і того.
Я можу дати так багато любові, розумієш?
А хто дає любов тобі?
Не знаю, друже.
Як сидиш удома сам,
хто скаже: «Агов...
я тобою пишаюся»?
Ніхто.
Чорт, друже.
Я хочу сказати так багато,
поділитися стількома моментами.
Маю досягнення, які хочу відсвяткувати з рідними,
але не можу. Тож...
І гірко, і солодко.
Так.
Навіть у найгіршому сні
я б не подумав,
що це і є Луїсова історія.
Все стає логічним.
Луїс давав поради Фантані,
бо хоче почуватися комусь старшим братом.
Луїс вступає в усі розмови,
бо хоче почуватися часткою чогось.
Луїс хоче дітей,
адже він хоче створити власну сім'ю, якої не має.
-Поважаю тебе. -Дякую, що вислухав.
-Ти неймовірний. -Дякую, що вислухав.
Добре тримаєшся.
Будеш взірцем навіть для тих, хто зараз від тебе відвернулися.
Казатимуть своїм дітям: «Дивися, он він».
Як ви втілюєте свої мрії?
Якщо ваші мрії — це те,
чого ваша сім'я затято не визнає,
що тоді робити?
Луїсові історія глибоко мене вразила, змусила усвідомити,
що я люблю сім'ю й стабільність,
і що мені потрібна розмова із Себабацо,
та, яку я так довго відкладав на потім.
Сьогодні абсолютно гарний день.
Я дуже чекаю на цю дегустацію,
та Анділє відводить вбік, хоче поговорити.
Може, дехто хоче спілкування з кимось близьким.
Ти фліртуєш, я ж знаю, коли ти фліртуєш.
-Фліртую з ким? -Зі мною.
Не знаю. Що ти хочеш від мене почути?
Це дивно. То що ти хочеш?
Я готовий вступити в стосунки,
але я ніколи їх не шукав.
А якби шукав,
може, варто шукати ближче до дому?
Я точно знаю, що не певен, чи хочу бути сам.
-Гаразд. -А от чого не знаю,
так це що має бути причиною хотіти бути з кимось.
Я тобі так скажу: це аж ніяка не причина хотіти
бути зі мною.
Бо причиною має бути бажання зі мною,
а не тому, що тобі самотньо.
Можна, я скажу по-дурному? Я не хочу...
Я б не сказав, що це тому, що хочу бути з тобою,
а сказав би... Мені тяжко бути без тебе.
І що мені з цим робити?
Я завжди кохатиму Анділє, так?
Та зараз я хочу або все, або нічого.
Він потрібен мені весь, пів Анділє мені не треба.
Половина — не для мене.
Або весь, або нічого.
Гадаю, тобі варто приділити ще трохи часу роздумам, чого ти хочеш.
Якщо вирішимо це зробити, чи спробувати,
так, як раніше, бути не може,
бо знаємо, що не спрацює.
Себабацо дратували мої стосунки з Розетт.
Схоже, Себабацо каже: «Зараз, або ніколи.
Або ти весь, або нічого».
Отже, якщо я хочу продовжити з нею, мені доведеться поговорити з Розетт.
Не фліртуй зі мною.
І тобі мають почати подобатися мої друзі, як в нас щось буде,
я ж мушу вдавати з Розетт.
Ти не мусиш вдавати, ти мусиш любити Розетт.
Забудь про це. Не буде такого.
Між мною, Розетт і Анділє відбувається щось незрозуміле.
Я й досі намагаюся це осягнути.
Але, так, колись ми, може, й поладнаємо, але не зараз.
Як я бачу, що з нами Себа й Розетт, я:
«Господи Ісусе, сподіваюся, драми не буде».
Але щодо Луїса, він просто король драми.
Мої думки не тут. Я забагато думаю.
Я прокручую в голові різні сценарії.
«Що станеться? Чи ситуація буде іншою?
Буду сіпатися туди-сюди?»
-Привіт. -Привіт, друзі.
-Як ви? -Сванкі!
Не дивно, що він мене не вітає.
Навзаєм. Ти не вітаєшся — я не вітаюсь.
Маєш свої справи, а я — свої. Так вже склалося.
Отже, Сванкі,
я чув про ту футболку.
Яку футболку?
Ту, що ти всучив Луїсові.
-Так. -Не думаєш, що це образливо, боляче?
Образливо?
Кхані підтвердила: він казав Кхані, що хоче дітей із Зарі.
Це просто смішно.
Вона...
і створила це непорозуміння.
Кхані отримує задоволення від розповсюдження неправди,
а коли вона так робить, створює враження про Луїса,
яке є... несприятливим.
Гадаю, якби ти дізнався справжню історію тієї ситуації із Зарі,
то, мабуть, дуже в декому розчарувався б. І це не Луїс.
Він тобі бреше.
Там усе трохи складніше
Ну, так тоді захищайся, скажи щось сам.
Виправ, що кажуть, не дай закріпитися.
Чому ти не можеш говорити при всіх?
Чого ти боїшся?
Чому ти розмовляєш з людьми окремо, по кутках?
Мені здається, що він просто намагається підробити розповідь,
підлаштувати під свою ситуацію.
З чемності, я себе стримую,
просто кажу собі: «Не роби цього.
Не починай. Бо подумають, що ти божевільний».
Я не надто добре знаю Луїса, але я б ніколи не стояв
і не слухав, як хтось про мене бреше
у моїй присутності.
Бути окремо від усіх,
просто проводити час з Кейлі — це феноменально.
У нас були яскраві шість місяців,
і я, здається, усвідомив, що дійсно хочу чогось більшого.
Побути якийсь час окремо від усіх добре.
Але, знаєте, цьому є межа.
-Ого. -Тут чудово купатися голяка.
-Любий! -Куди поділася пустунка Кейлі?
Знаєте, романтика — таки втомлива справа.
Найдивніше тут те,
що я не так і проти, та щоразу, як я роблю щось романтичне,
Кейлі не вірить, що це насправді.
-Ой, тут у тебе лукум? -Тобі зручно?
-Я ж знаю, що ти його любиш. -Дякую, милий.
Я знаю, що ти любиш.
Дякую, любий. Не знала, що ти знаєш.
Як так, вимагаєш від мене романтики,
а як я зроблю щось романтичне, то не знаєш як тобі поводитися?
Ти ж сама цього хотіла.
Який краєвид.
Я міг би дивитися на це вічно.
Милий! Ого.
Я тебе кохаю.
Я тебе сильніше.
Чому ти так дивно поводишся? Збираєшся позвати мене заміж?
-А, що, з цим якась проблема? -Я жартую.
Ні, то яка з цим проблема?
Це було б дуже несподівано.
Чому ти гадаєш, що я боюся зобов'язань?
Завжди виставляєш це так, ніби це я боюся зобов'язань.
Ти про це ніколи не говориш.
Треба мати серйозні наміри, коли щось робиш, чи кажеш.
-Я ж так і роблю. -Ні, милий.
Ти думаєш, що я з тобою просто граюся? Мимохідь?
Ні, я думаю, що ти ніколи не кажеш, який крок буде наступним в цих стосунках.
Гадаю, ці стосунки досягли нового рівня.
У тому й річ. Мені здається, що вони ніколи не досягнуть нового рівня,
що в них застій.
А ще я хочу знати, що з нами буде?
Ти реально хочеш зі мною одружитися?
Реально хочеш дитину,
чи просто розважаєшся такими розмовами?
Кейлі хоче промотати життя вперед.
Я не хочу одружуватися, щоб розлучитися.
Потрібен час, а ще треба запевнити Кейлі,
що я нікуди не подінуся.
Ми ж тут, щоб поласувати лукумом.
-Чорт, а ти... -Моїм улюбленим.
...здіймаєш такі складні теми. Боже.
Ти це організував?
Ти?
Ще рік тому Квінтон був не надто романтичним,
та, як здається, дехто вирішив таки надолужити.
Я попросив Кхані про зустріч,
бо думаю, що вже час
перейти на інший рівень стосунків з Кейлі.
Тут моя найкраща помічниця — Кхані.
Вона знає, на якому я зараз етапі життя.
Попри злети й падіння,
Кейлі позитивно впливає на моє життя
вже майже три роки.
Тож я хочу дізнатися, як мені, як чоловікові, запевнити жінку,
що вона для мене єдина.
-Дякую. -Дякую.
Так на тебе не схоже. Раніше ми пили текілу, аж тут — оце.
-Ми дорослішаємо. -І стаємо отакими?
-Нам не вічно по 12. -Це точно.
-Ну, він вже пішов. Можна поїсти. -Почнімо, бо я зголодніла.
-То як ти, тільки чесно? -Та так.
Ти ж знаєш, я в неї закоханий.
Вона так багато мені дала.
Я хочу її запевнити у почутті, що до неї маю.
Що ти маєш на увазі?
Я готовий до наступного кроку.
Авжеж. Я й подумати не могла, що матиму отаку розмову
з Квінтоном про Кейлі.
Питання: чи це саме та жінка, з якою ти б хотів сидіти на ґанку
у віці 70 років?
Агов!
Це важливий крок. Я думаю. Я можу обміркувати відповідь?
Три роки, а ти досі думаєш?
Я знаю, що не готовий до цього важливого кроку,
а ще я думаю, що саме час запевнити її,
що нікуди не збираюся зникати.
Що мені потрібна саме вона.
Якби це планувала я, сказала б: «Влаштуймо трейлер освідчення».
Трейлер освідчення?
Ти не освідчуєшся, це трейлер.
З тих, що показують перед фільмом.
-Як трейлер фільму? -Отож.
І ти вирішуєш, чи хочеш дивитися той фільм.
Це серйозна розмова при близьких вам людях,
ти робиш заяву й просиш її руки.
Ого, звучить схоже на шлюб.
Ні. «Ти бачиш себе моєю дружиною?»
Але чому я маю це побити при інших?
Для переконливості.
Слухайте, тут така заковика:
Кейлі ж подумає, що я збираюся освідчитися,
а каблучки не буде.
Якщо Кхані знає, що треба, аби дати Кейлі впевненість.
Я готовий сплатити цю ціну за впевненість,
бо, поки Кейлі почувається невпевнено,
це теж мені задарма не минеться.
Не можна приїхати у Кейптаун
і не покататися на човні.
Очевидно, що з нами на човні будуть і Луїс і Сванкі,
а мені краще не допікати,
особливо у відкритому морі.
Бо зникнеш безвісти, викину за борт.
Сванкі вважає, що Луїс мусить щось казати, захищатися. Від чого?
Це ж ти роздув з цього якусь проблему.
Сванкі має зрозуміти: «Сванкі, та драма — це ти».
Сванкі — дуже відданий друг,
та тієї самої миті, як втрачаєш його прихильність,
він стає геть іншим.
«Я по тебе прийду, і я жадаю крові».
Луїсе, най боги небесні тобі допоможуть,
бо я збираюся розібратися з цим лайном тут і зараз.
Луїсе, як почуваєшся?
Що я зробив цього разу, Сванкі?
Я серед друзів, і я чую:
«Луїс сказав, що хоче дитину із Зарі», —
«Ні, ти помиляєшся.
Все було геть не так». І все таке. Так?
Отже, ми збиралися разом багато разів,
розмова заходила про це, і Луїс теж був присутній.
Я думав, що якщо при тобі люди кажуть неправду,
то чому ти не виправиш таку розповідь,
чому дозволяєш труїти групу? Для мене це проблема.
І я: «Мені це здається неправильним».
Ти мене розумієш?
Хочеш розповісти мені справжню історію?
Сурогатне материнство я згадував з першого дня в групі,
бо це мене справді цікавить.
Зарі про це згадала.
Я подумав: «У групі теж є людина,
яку цікавить сурогатне материнство».
До того як йти до Зарі, я йду до Кхані,
щоб спитати поради:
«Кхані, як гадаєш, варто мені піти до Зарі,
спитати, чи можна й мені долучитися,
разом з нею дізнатися...»
То кажеш, не посилав до неї Кхані.
-Я їй не казав... -Спитав у Кхані поради.
Вона сказала: «До речі, Луїс мене попросив
спитати в тебе, як ти ставишся до того, щоб народити йому дитину».
НІ.
Я геть заплуталася, Кхані казала одне, Луїс каже інше.
Навіщо Кхані таке казати?
-То тебе неправильно зрозуміли? -Так і є!
Я щиро за це перепрошую, бо зазвичай я ж не такий.
Але я також не розумію, чому, як виникає проблема,
чи якась ситуація, що тебе стосується,
це все при тобі, але ти мовчиш. Мене це бісить.
-Я тоді, ніби... -Маю більше говорити?
Так! Бо врешті-решт, якщо ти сидиш,
дозволяєш іншим не так тебе розуміти,
чи неправильно розуміти, що ти сказав, і це отруює
всю групу, поширюється, ніби той вогонь в степу
в результаті поганцем вважатимуть тебе.
Сванкі сказав: «Розкажи свою історію».
Надихнув мене просто розповісти іншим, що відбувається.
Може, вони зрозуміють.
Там нагорі Сванкі допоміг мені зрозуміти,
наскільки важливо говорити, а не тримати все в собі.
У мене є що вам сказати.
Ти ж не пропонуватимеш сперму, правда?
Говори. Нехай скаже.
Сім років тому
мене відлучили від церкви.
Це означає заборону спілкуватися з будь-ким з парафії,
з родиною — теж.
З усією сім'єю? Я б помер, це ж...
Якщо ти стільки років свого життя
не мав змоги спілкуватися з сім'єю,
з ким же ти тоді спілкуєшся?
Одна з причин хотіти дитину — мати свою власну сім'ю.
Я не збираюся повертатися в церкву,
Це означало б відмову від «мирського» життя,
а те мирське життя — це моя робота.
Це складна ситуація.
Ми так швидко тебе засудили: «А, хоче дитину», —
і все таке інше, а насправді...
-Не кажи за нас. Кажи за себе. -Сванкі, він же
так на тебе напустився.
Люди таке переживають, а ми й не знаємо.
Дивимося лише зовні.
Тепер я розумію Луїса як ніхто.
Іноді ми надто квапимося судити,
навіть не знаючи, що людям довелося пережити.
Поки не вислухаєш чиюсь історію,
не суди.
Ти не обов'язково мусиш чекати, поки знайдеш ту саму, єдину для тебе,
і лише потім заводити дитину.
Якщо відчуваєш, що для тебе цей час настав,
то й зроби це.
Врешті-решт, ми не знаємо, який тягар
хтось мусить нести.
Ось чому так важливо говорити, розмовляти з іншими.
Неможливо все завжди розв'язувати самотужки.
Розумієте, іноді нам потрібна та іскорка,
що допоможе у скрутну мить.
Я радий, що ми з'ясували причини проблеми.
Вип'ємо за любов,
секс і гроші!
-Будьмо! -За нас, друзі!
Я відчуваю полегшення.
Відчуваю, що позбувся величезного тягаря.
Відчуваю, що нарешті можу почати зцілення.
Тобто я відкриваю своє життя,
адже люди сприймають час, проведений з сім'ю, як належне,
а його ж не повернути, ті миті повернути не вийде.
Щодо останнього заходу,
здається, ми позбулися всього негативу,
ворожнечі, драми, непорозуміння,
викинули це все в океан.
Чому не можна жити саме так?
Лише подивіться.
Африка.
Таки вражає!
Скажу чесно,
я...
боюся замкнених просторів.
Краєвид напрочуд мальовничий,
але всередині мені лячно.
Отже, сьогодні ваш гід — я.
-Так, Сванкі. -Проведу аж на верхівку.
Сподіваюся, у нас зі Сванкі мир, бо ми ж йдемо на гору,
і він не заманив мене сюди хитрістю,
аби скинути у прірву.
Оце так краєвид.
Я ж казав, що маю сюрприз, так?
Отак от!
Що ж, я почуваюся дуже легко,
це й завдяки минулому вечору.
Воно ніби...
Ви мене розумієте. Тягар зник, усі полагодили, усі такі:
«Ми краще розуміємо одне одного». Мені здається, що іноді
таки варто кудись вибиратися.
Коли їдеш з друзями в інше місце,
ти можеш краще дізнатися про людину,
про тих, з ким ти тусуєшся.
І це таки освіжає.
Мені точно стало значно легше,
коли ми з Луїсом владнали ті розбіжності.
Хороша атмосфера, енергетика. І я думаю: «Саме це мені й треба».
-Хіба ж не дивовижно? -Яка краса! Ого.
Уявіть, що ви тут комусь освідчилися,
а вам: «Ні». Хтось би помер.
Обручка, мабуть, полетіла б.
Голий, саме час дістати обручку
й освідчитися Кейлі. Друзі, відійдіть назад.
Ну ж бо!
По місцях!
Знаєте, бувають місця, що аж кричать: «Освідчуйся тут!»
Кейлі, іди сюди. У Голого щось є. Ходи.
Він не знає, як ставати на коліно.
-Він стане, люба. -Це примушення.
Будьте там. Неси мій телефон, хочу фотку.
Гадаю, як хоче, аби я за нього вийшла, доведеться йому стати на коліно,
але Квінтон цього ніколи не зробить.
Боже, що тут коїться?
-Господи! -Це реально відбувається.
Це не насправді. Неможливо.
Він стає на коліна? Цього не може бути.
Я просто розгубилася.
Боже ти мій!
Коли Сванкі каже: «Голий, освідчуйся тут»...
Скажи: «Так»!
Я думаю: «А чому, бляха, ні?»
Переклад субтитрів: Сергій Білай