‎Vai de capul tău!
‎Ești o târfă care poartă mărci false ‎și peruci tâmpite!
‎Dispari de aici!
‎- Porți perucă. Nu discut cu tine. ‎- Spune.
‎Pa! Poartă câte falsuri ai chef.
‎Ieși cu foști colegi de școală de-ai mei. ‎Valea!
‎- Ai terminat? ‎- Da?
‎Ești o vampă, așa-i?
‎Eu, vampă? Tu ești fufă tânără.
‎Cară-te de aici. Pa!
‎Sunt o fufă tânără și bogată.
‎- Eu sunt bătrână... ‎- Tu ești bătrână și acră.
‎Sunt miliardară.
‎După doi copii, tot nu l-ai putut ține.
‎- Nu-l vreau pe Diamond. ‎- În fine. Pa!
‎- Nu poți păstra pe nimeni. Pa! ‎- Stați așa!
‎Nu trebuie să vorbim așa,
‎- ...ca tinere africane de culoare. ‎- Scumpo.
‎Urăsc când femeile se ceartă ‎pentru un bărbat.
‎N-o să spună că Diamond e problema.
‎Dar din cauza lui a pornit totul.
‎Nu cred că Fantana și Zari s-ar certa
‎dacă Diamond n-ar fi numitorul lor comun.
‎Chestia asta mă distruge.
‎Totul e o mare neînțelegere.
‎Din cauza lui Diamond,
‎- ...nu a voastră! ‎- Și dacă el a zis asta?
‎- A zis. ‎- Dacă a zis-o?
‎- Știu că Fantana nu minte. ‎- Așa e.
‎N-ar spune că Diamond a zis așa ceva ‎dacă n-a zis-o.
‎Faptul că ea ne relatează ‎ce a spus Diamond...
‎plus ce spui tu că a spus Diamond,
‎vedem că Diamond e marea problemă ‎în această situație.
‎Bagă zâzanie între oameni ‎care n-au nimic de împărțit.
‎E greșit, fiindcă se joacă ‎și vă instigă una împotriva celeilalte,
‎nu împotriva lui.
‎Înțelegeți ce spun?
‎Amândouă trebuie să-l ardeți pe Diamond.
‎Nu mă deranjează conflictul, ‎dar să nu folosim cuvinte urâte.
‎Hai să nu ne înjosim, să nu ne ponegrim.
‎Asta nu suport. Te rog, e aiurea, da?
‎E un exemplu clar a ce fac bărbații.
‎Bărbații mint și minciunile lor ‎le fac pe femei să se certe.
‎Acum ne certăm, ne spunem injurii.
‎Sincer, cred că trebuie să-i chem ‎pe toți la prânz.
‎Pe Fantana, pe Diamond și pe Zari.
‎Da, va fi stânjenitor și vor fi atacuri,
‎dar e necesar. Cineva trebuie s-o facă.
‎AFRICANI TINERI ȘI CELEBRI
‎Vin la Diamond astă-seară cu emoții,
‎căci vreau să clarific situația ‎dintre Fantana și Diamond.
‎Salut! Băiatul din Tandale.
‎Îmi plăcea Fantana,
‎dar, auzind de relația ‎dintre ea și Diamond,
‎vreau să mă dau deoparte ‎înaintea altei neînțelegeri.
‎Ca să dau cărțile pe față,
‎- ...am ieșit și eu cu Fantana. ‎- Da.
‎Ce naiba e cu voi doi?
‎Spun doar că nu e nimic între noi.
‎- Ai sărutat-o și tu? ‎- Nu.
‎Dacă ai sărutat-o pe Fantana, ‎l-ai sărutat pe el.
‎E același lucru.
‎Suntem prieteni, nu suntem compatibili.
‎Deci e fata ta, amice.
‎N-am zis că e fata mea. ‎Să fim bine înțeleși.
‎Pentru Dumnezeu!
‎Eu și Fantana ne înțelegem reciproc.
‎Aveam un așa-numit acord ‎de bună înțelegere...
‎Acord de bună înțelegere!
‎Ce mama mă-sii?
‎Nu vreau să-i spun așa, dar... Ne înțelegem.
‎- Asta avem. ‎- Ia-i spus asta clar Fantanei?
‎Da, stăteam acolo. Vezi canapeaua neagră?
‎Eram acolo.
‎Acolo am sărutat-o. Vezi?
‎De ce crede Fantana că e îndreptățită ‎s-o ia pe Zari la întrebări?
‎Parcă doar v-ați sărutat.
‎- Adică? ‎- Un sărut e-un sărut.
‎I-am dat Fantanei dreptul să facă asta?
‎- Nu... ‎- Probabil i-ai spus ceva.
‎Nu doar ce i-ai spus. ‎Treaba e mai complicată.
‎Dacă doar săruți o femeie,
‎nu se duce cu scandal ‎la mama copiilor tăi.
‎- I-a zis lui Zari că e-o javră falsă. ‎- Cum?
‎Știu că Fantana și Zari nu sunt țicnite,
‎deci trebuie să se fi spus ceva.
‎Eviți să ne spui adevărul.
‎Ce adevăr vrei?
‎Spune ce i-ai zis Fantanei despre Zari. ‎E clar că ea știe ceva.
‎I-ai zis ceva de-a crezut ‎că-i poate spune lui Zari:
‎„Dacă-ți zic ce-a spus Diamond, ‎o să plângi.”
‎Să fim serioși.
‎Orice ar conține acel acord, ‎trebuie să regândească clauzele.
‎Să-ți explic ce va face Mama T ‎cu boașele tale.
‎- Poftim? ‎- Cu boașele tale.
‎Nu te mai încurca cu Fantana.
‎Asta o să-ți facă.
‎Vezi?
‎Care e calea de urmat acum?
‎Asta nu-mi place la o persoană.
‎Să se ajungă ‎să-ți bați joc de acea persoană.
‎Pare că te joci cu Kayleigh.
‎O iei de soție sau o duci cu zăhărelul?
‎- Ce urmează? ‎- Nu așa e viața.
‎- Nu. ‎- Să-ți spun așa.
‎Nu voi mai lua lucrurile de-a gata.
‎Sunt pregătit ‎să-mi asum responsabilitatea.
‎Relația asta nu e de suprafață.
‎Aș putea fi pregătit pentru un angajament ‎de durată cu Kayleigh.
‎Următorul pas se produce. ‎Vă țin la curent.
‎Va fi mai devreme decât credeți.
‎Nu e frumos când două femei se înjosesc
‎și se ponegresc în fața prietenilor.
‎Am decis să-i invit azi ‎pe Swanky, Diamond, Zari și Fantana,
‎pentru că avem o problemă de familie.
‎Nu știu pe cine a mai invitat,
‎pentru că, după ziua de ieri,
‎cu unii nu vreau să dau ochii.
‎- Ce s-a întâmplat ieri? ‎- Corect.
‎Și eram trează, deci...
‎N-am fost de față, dar am auzit ‎și nu mi s-a părut mare scofală.
‎Nu-mi plac oamenii cu două fețe.
‎Nu-i suport.
‎Spune ceva și se preface ‎că n-a zis nimic greșit.
‎Nu înghit asta.
‎- La ce te aștepți de la ea? ‎- Nici să n-o văd.
‎Pot trăi fără s-o mai văd vreodată.
‎Nu mai vreau o altercație cu Fantana.
‎N-am energie pentru fata asta.
‎De aceea l-am chemat pe Swanky.
‎Poate își va îmblânzi prietena.
‎Pe mine mă interesează doar dacă Diamond ‎chiar i-a zis acele lucruri Fantanei.
‎Diamond e problema?
‎Fantana e problema?
‎Bună!
‎Mergi ca la defilare de modă.
‎Nu știu care e urgența.
‎Care e urgența? Ce se întâmplă?
‎Sunt puțin emoționat și îngrijorat acum,
‎deoarece pare că sunt probleme.
‎Am avut o chestie de fete ieri.
‎Nadia făcea repetiții ‎și am întrebat-o pe Fantana:
‎„Ce-a zis Diamond despre mine ‎de ai zis că-mi va da un AVC?
‎Spune-ne.”
‎- Nu AVC. ‎- S-a dezlănțuit, frate.
‎A tăbărât pe mine:
‎„O să mătur cu tine pe jos. ‎Te bat de nu te vezi.”
‎- Ce? ‎- „Nu glumi cu mine,
‎fiindcă porți doar mărci false.
‎Ești o babă acră.
‎În primul rând, ‎Diamond a spus că ești obsedată de el.”
‎Eu, obsedată de Diamond? Serios?
‎Nu știu ce să spun despre asta.
‎E foarte ciudat.
‎Trebuie să aud ce are de spus Fantana.
‎- Bună! ‎- Swanky!
‎- Bună! ‎- Bună, iubire!
‎Pe bune?
‎Am emoții.
‎Sper să nu iasă urât azi. ‎Sper că toți vor fi civilizați.
‎Mă rog.
‎În grupul ăsta, ne place să fim sinceri.
‎- Sinceritatea aduce și conflicte... ‎- Chiar așa?
‎Da.
‎- Suntem sinceri. ‎- Serios?
‎De aceea nu te-am oprit ieri.
‎Eliberează-te! Ca să știm prin ce treci.
‎Ți-am zis că nici nu vreau s-o mai văd.
‎Îmi ești prietenă. ‎Știu că Swanky e ca mine.
‎Nu putem sta calmi, ‎știind că există o problemă nerezolvată.
‎Nu e nicio problemă. ‎Problema e că mă doare-n cot de ea.
‎Și ce influență economică, socială ‎și financiară va avea asta?
‎Financiar, social și orice altceva, ‎tu ești o prefăcută, așa că taci.
‎Du-te-n mă-ta!
‎Și tu!
‎Khanyi spune că eu și Zari ‎avem probleme nerezolvate.
‎Dar nu avem ce să rezolvăm.
‎Nu vreau să fiu prietenă cu Zari.
‎Pe ea n-o văd ca om. E vrăjitoare.
‎- O să zbor pe mătură acum. ‎- Zboară și cazi, nu-mi pasă.
‎- O să zbor pe mătură. ‎- Te rog, zboară și cazi.
‎- Așa a fost ieri? ‎- Mai rău.
‎Ba nu, ducă-se ea!
‎Fetelor...
‎O înghițiți toți pe fățarnica asta? ‎Milionară de carton... Vai de tine, javră!
‎Liniște în sală! Putem să ajungem undeva?
‎Nu ajungem nicăieri cu discuția asta.
‎- Vreau ceva de băut, se poate? ‎- Am cerut de băut.
‎Simt că trebuie să-mi ud gâtul cu ceva.
‎Am găsit acolo oameni ‎la care nu mă așteptam.
‎Zari, Fantana...
‎Nu înțeleg ce se întâmplă aici.
‎Bine.
‎E ciudat.
‎Ce mai faci?
‎Mi-am dat seama ‎că Fantana nu se simte bine.
‎Părea că se întâmplau multe acolo.
‎Ce mai faceți?
‎- Suntem aici practic din cauza ta. ‎- Da, m-am întors. Mă bucur să vă văd.
‎Nu știe de ce e aici.
‎Te informez rapid.
‎Zari și Fantana s-au certat ‎la cuțite ieri,
‎la întâlnirea fetelor, ‎și asta din cauza ta.
‎Primul lucru pe care l-am auzit ‎despre zvonurile cu tine și Fantana...
‎- Ce zvonuri? ‎- Cele inventate de voi.
‎- Ceea ce ați creat împreună. ‎- N-am creat noi aia.
‎Nu sunt supărat. Zvonurile că...
‎Își schimbă vorbele acum.
‎Vorbește mai tare. Sunt de față.
‎- Calm. ‎- Vorbești în barbă.
‎Zi mai tare.
‎Ai zis să nu-ți vorbesc.
‎Asumă-ți cuvintele.
‎Discutăm o problemă aici. ‎Vorbește cu tărie.
‎- Nu vorbeam cu tine. ‎- Nu ne certăm aici.
‎Dacă ai ceva de zis, zi tare.
‎- Nu vorbeam cu tine. ‎- Pot să prezidez eu?
‎Nu, tu ești pe banca acuzaților.
‎- Președintele nu-și face treaba. ‎- Ești pe bară.
‎Oamenii sunt prost dispuși. ‎Nu înțeleg nimic.
‎Te simți bine?
‎Nu pot să mă simt, ‎căci nu știu ce se întâmplă.
‎Fantana... te rog.
‎Vreau să plec. Mi-am dat seama
‎că stau cu o adunătură de adulți
‎și mă cert cu mătușile și unchii.
‎N-are rost.
‎Nu ajungem nicăieri.
‎Doar mă enervez și vreau să plec acasă.
‎Fantana, poți să te calmezi ‎ca să terminăm?
‎Nu înghit fățărnicia.
‎De ce complici totul?
‎Nimic nu e complicat. Plec,
‎ca să vă rezolvați problema.
‎- Eu n-am probleme. Nu-mi place stresul. ‎- Bine.
‎Diamond mă pune mereu ‎în situații nedorite.
‎Tu și Fantana vreți să fiți împreună.
‎Ce caut eu în discuție?
‎Eu vreau să vă vedeți de ale voastre, ‎fiindcă eu îmi văd de ale mele.
‎Problema e asta.
‎La The Polos, eu și Fantana discutăm,
‎iar ea spune:
‎„Diamond mi-a spus multe despre tine.
‎Dacă ți le spun, faci atac cerebral.”
‎A lăsat să se înțeleagă că ați discutat,
‎evident, despre fosta lui, despre Mama T.
‎Trebuie să fie lucruri urâte ‎ca să fac atac cerebral.
‎Eu vreau să știu ‎ce i-ai spus Fantanei despre mine...
‎Asta e problema.
‎...ca să-mi provoace un AVC?
‎Nu avem nevoie de toate astea.
‎Nu mi-am imaginat niciodată ‎un lucru mai stupid.
‎Nu mă așteptam la așa ceva.
‎În primul rând, mă simt jenat, ‎pentru că asta e echipa mea, nu?
‎Și nu credeam că vom ajunge aici,
‎oricât mi-aș fi văzut de viață
‎sau oricât și-ar fi văzut de viață Mama T.
‎Am încercat să vorbesc mereu ‎cu respect despre ea.
‎Avem copii împreună și toate alea.
‎Ne respectăm reciproc.
‎Nu pot fi în situația asta.
‎Mă simt aiurea. Nu mă regăsesc aici.
‎A mă urechea în fața mamei copiilor mei,
‎o femeie cu care am o legătură aparte,
‎cred că asta a fost cea mai mare greșeală.
‎Pare că Swanky și Khanyi vor ‎să bage zâzanie.
‎Cu oricine aș fi fost ‎sau aș fi făcut ce se face,
‎nici gând să mă culc cu cineva ‎și s-o vorbesc de rău pe Mama T.
‎Nu-mi place. Nu-mi stă în fire.
‎Vrei să spui că n-ai vorbit cu Fantana ‎la un moment dat despre mine.
‎De unde să aibă curajul să spună:
‎„Diamond a zis că ești obsedată de el.”
‎Sunt obsedată de tine?
‎- Nu. Mama T... ‎- Sunt obsedată de tine?
‎Mama T, chiar acum mi se pare că ești...
‎Nu sunt!
‎- Te cerți cu mine, ceea ce... ‎- Nu mă cert, vreau să înțeleg.
‎E nevoie de curaj ‎ca cineva să vină să-ți spună:
‎„Uite ce-a zis el despre tine.”
‎Mama T, încerci să fiu necioplit,
‎să dau răspunsuri directe.
‎În familie, asta nu e bine.
‎Deci negi faptul că...
‎Da, nu se poate. Eu și Fantana ‎nu se poate să fi vorbit de rău...
‎- Deci n-a fost așa, Zari. ‎- Sau să vorbesc cu Zari despre Fantana.
‎Asta nu se poate.
‎Ședința se suspendă.
‎Măi, să fie!
‎Bărbații te-ar lăsa în deșert fără apă.
‎N-am nimic de spus. Nu e nicio problemă.
‎Doar că nu-mi place de ea.
‎- N-am nicio problemă. ‎- Nici ea nu te place.
‎Adică, „nici eu”. Scuze, e „nici eu”.
‎Pur și simplu n-o plac.
‎- Nu trebuia să minți. ‎- N-am mințit.
‎Orice mi-a zis Diamond despre motivul ‎pentru care n-aduce alte femei în fața ta,
‎- ...nu e o minciună. ‎- Fiindcă mă respectă.
‎Sunt unele lucruri. Și e normal. E tată...
‎Nu e vorba de altă femei în fața mea.
‎- Tu ai zis că a vorbit despre mine. ‎- Orice a spus,
‎orice am discutat cu Diamond acasă la el, ‎spune tu.
‎Nu poate.
‎- Nu minte nimeni aici. ‎- Nu poate.
‎De ce nu poate?
‎Pentru că mă respectă.
‎„Mă respectă.” Toți suntem respectați.
‎Nu-l văd pe Diamond respectând-o pe Zari. ‎O spune ca ea să se simtă bine.
‎Dacă într-adevăr ar respecta-o, ‎iar ea ar fi cea mai minunată ființă,
‎n-am mai fi aici.
‎Îmi puneți mâncarea la pachet?
‎- Ce? Ți-a căzut cuțitul. ‎- Scuze.
‎- Nu, am terminat... ‎- Înainte să pleci, vă amintesc
‎că ne certăm mereu, ‎dar nu pleacă nimeni, Fantana.
‎- Nu poate pleca. ‎- Încerc să spun că e voie să ne certăm.
‎Mă poți urî și pe mine,
‎dar asta nu schimbă c-o să te trezești ‎la o masă ca asta, stând cu familia,
‎fiindcă suntem a doua ta familie. ‎Și ar trebui să vă cereți scuze.
‎- Mai bine mor. ‎- Pentru ce?
‎Pentru ce v-ați spus!
‎Mai bine mor ‎decât să-mi cer scuze de la o fățarnică.
‎Ești doar venin.
‎Nu-mi place ce se întâmplă acum.
‎Bine.
‎Iată cum rezolv eu lucrurile.
‎Lucrurile trebuie rezolvate ‎așa cum cer ele,
‎dar eu am modul Platnumz de-a le rezolva.
‎Omul meu.
‎- Uite ce am primit. ‎- Ce-i aia?
‎Indiferent de dramele închipuite ‎care apar pe bloguri,
‎eu și Innocent ne înțelegem bine. ‎Bloggerii malefici ascund partea asta.
‎Iar partenerul meu favorit de bârfă ‎e omul meu.
‎Cum a mers cu fotbalul?
‎Ai vorbit cu Swanky?
‎Da, am vorbit.
‎Ceea ce a făcut Swanky la meci,
‎când m-a abordat cu problema lui cu Annie,
‎a fost deplasat.
‎A încercat să se scoată?
‎Nu, se întreba dacă pun preț ‎pe prietenia noastră.
‎Nu mi-a plăcut cum a spus-o.
‎Se aștepta ca eu să...
‎Să-l consulți înainte?
‎Scuză-mă, Swanky Jeremiah Jerry, ‎nu ești sănătos la cap?
‎Exact asta e problema
‎care mă împiedică ‎să rezolv problemele cu puștiul.
‎Swanky, încerci să-l desconsideri ‎pe Innocent.
‎Se așteaptă ca tu, mai mare ca noi, ‎să-l suni pe el?
‎Ca să ce?
‎Cum să vii la mine să-mi vorbești ‎despre lucruri despre care nu știu nimic?
‎Cum îndrăznești, Swanky? Cum îndrăznești?
‎Nu ești prietenul apropiat al lui Innocent ‎și-l cunoști datorită mie.
‎Nu-mi place s-o spun, ‎dar știu de câte ori,
‎cât de mult mi-a luat ‎să-l aduc pe Swanky la tine,
‎de câte ori m-a implorat Swanky, ‎spunând că vrea să-ți fie stilist,
‎deși știe că nu-ți place să pozezi.
‎Datorită mie te-a convins să pozezi.
‎Uită care i-e lungul nasului.
‎Swanky, vino cu picioarele pe pământ.
‎Mândria ta începe să miroasă, asta simt.
‎- Nu contează. ‎- Ba nu.
‎Știu că spui asta, ‎dar pentru mine contează.
‎- Nu contează. ‎- Nu e ca un prieten apropiat...
‎Cum e asta?
‎Îmi fierbe sângele.
‎Nu vreau să mă supăr, ‎dar simt că-mi pierd cumpătul.
‎Swanky, scuză-mă.
‎M-a sunat Annie.
‎Era supărată din cauza ‎a ce i-a spus Swanky lui 2Baba.
‎E evident că ei doi sunt încă în război.
‎E clar că prietenia lor nu mai e cum era.
‎De când am abordat-o pe Annie ‎despre acel apel,
‎când a spus lucruri urâte despre mine,
‎refuză să-și asume răspunderea.
‎Dacă nu vrei să intri în amănunte, ‎de ce fugi?
‎De aceea scuzele ei nu aveau logică.
‎Bună, dle profesor!
‎- Ce faci, prietene? ‎- Bine. Iar mă faci să par mic.
‎Întotdeauna.
‎Da, încrederea a fost distrusă ‎și loialitatea, trădată,
‎dar ei doi sunt meniți să fie prieteni.
‎Așa că azi vreau să-l conving pe Swanky ‎să mai discute o dată cu Annie.
‎Vreau să-ți arăt ceva. ‎De aceea am vrut să te văd.
‎Salut!
‎- Cum te simți azi? ‎- Fabulos.
‎Adorabil!
‎Andile îmi arată un clip ‎cu un moment emoționant
‎de la nunta lui Annie.
‎Știu bine care sunt intențiile lui Andile.
‎Încearcă să-mi atingă coarda sensibilă.
‎- Îți amintesc ce ai spus? ‎- Da.
‎I-ai spus lui Annie la nunta ei:
‎„Eu sunt singurul care a fost prezent ‎la prima și a doua ta nuntă.
‎Am fost împreună la bine și la greu.”
‎Acum e din nou „la greu”.
‎I-l arăt ca să-i amintesc ‎că nu poți pune sentimentele deoparte,
‎să le încui undeva și să crezi că e bine.
‎Aș vrea să văd iubirea care-i leagă ‎pe Annie și Swanky rezistând,
‎unindu-i din nou,
‎de dragul trecutului lor ‎și a tot ce-au trăit împreună.
‎Sunt o persoană profundă.
‎Ador... profunzimea.
‎Nu există cale de mijloc.
‎Nu mă interesează nimic ce nu e sincer.
‎Dacă nu e sincer, nu pot.
‎Când am abordat-o pe Annie,
‎a spus: „Scuze pentru mesajele vocale.
‎Ne dăm foc la casă. Hai să facem pace.”
‎Dar n-am simțit că vorbește serios. ‎Nu mi s-a părut ceva sincer.
‎Eu și Annie nu suntem... bine.
‎Cu siguranță nu sunt deschis ‎s-o reprimesc pe Annie în viața mea.
‎Nu doar pe Annie. ‎E vorba de copii, de 2Baba,
‎de familia ta.
‎Andile, oprește-te! Nu face asta.
‎- Dar așa e. ‎- Oprește-te.
‎Sunt copiii care îți zic „unchiul Swanky”, ‎care se întreabă de ce nu mai vii.
‎E 2Baba care spune: ‎„Nu sunt lângă soția mea,
‎dar e-n regulă, fiindcă e Swanky.”
‎Am senzația ‎că acea situație mi-a închis mintea
‎față de oameni oarecum.
‎Simt că bunătatea...
‎Știți cum oamenii te storc ‎de ce ai mai bun?
‎Așa că n-aș spune că-mi lipsește.
‎Cred că-mi lipsește sincer doar omul ‎care eram când eram prieteni.
‎Dacă ei îi pare rău de situație
‎și vine plină de remușcări,
‎sau regretă sincer, fiindcă e actriță, ‎dacă regretă sincer, îmi dau seama.
‎Dacă nu, îmi dau seama.
‎Cum putem reveni la normal?
‎E de-a dreptul imposibil.
‎Nu văd cum s-ar putea întâmpla.
‎Mi-e greu să aud asta.
‎Mie și lui Kayleigh nu ne-a mers bine ‎de la trailerul de cerere încoace.
‎Acum am plănuit o seară romantică,
‎fiindcă vreau să o întreb ‎ceva foarte important.
‎Quinton m-a rugat să port ‎cea mai bună rochie,
‎cei mai buni pantofi și să mă machiez.
‎Abia aștept să văd ce a pregătit acum.
‎- Ce e? ‎- Ce se petrecere?
‎Vino. Ia-o pas cu pas.
‎- Închide ochii. ‎- Bine. Mă conduci tu?
‎- Da. Închide ochii. ‎- Bine.
‎Când vrei ceva, ‎trebuie să muncești din greu pentru asta,
‎trebuie să lupți pentru asta,
‎iar eu și Kayleigh am luptat ‎să fim acolo unde suntem,
‎și aceasta a seara cea mare.
‎E o porțiune de gazon... Nu.
‎Nu, așteaptă puțin ‎și, când ești gata, deschide ochii.
‎Te țin eu.
‎Și uită-te în jur.
‎Iubitule!
‎E splendid.
‎Văd trandafiri și lumânări, tot tacâmul.
‎A depus mult efort.
‎Chiar nu știu ce se întâmplă. Habar n-am.
‎E foarte frumos! Tu ai făcut asta?
‎Nu mai spune asta.
‎Dacă mai întrebi dacă am făcut-o eu,
‎nu mai fac nimic niciodată pentru tine.
‎Mulțumesc. E atât de frumos și de dulce.
‎Apreciez.
‎Ți-am dat de furcă.
‎Și iubirea ta nu se oprește.
‎Și apreciez asta.
‎Mulțumesc.
‎Vreau să nu-mi mai pui ‎la îndoială iubirea pentru tine
‎și să nu mai critici tot ce fac.
‎Fiindcă tot ce fac, fac
‎fiindcă la tine țin cel mai mult pe lume.
‎Nu spun că vechiul Quinton nu mai e,
‎fiindcă încă mă tem zi de zi,
‎și că n-o să te întreb unde mergi ‎când ieși din casă.
‎Nu sunt nesigur? Ba sunt nesigur,
‎dar nu pot s-o arăt,
‎fiindcă vreau să fii fericită mereu.
‎Și vreau să simți ‎că ești în siguranță alături de mine.
‎Sigur. Mulțumesc mult.
‎Cred că așteptam să aud asta
‎de foarte mult timp
‎de la omul pe care îl iubesc sincer.
‎Nu plânge. Ce e?
‎Ce este?
‎Nu vreau să-mi stric machiajul.
‎Mulțumesc mult. Apreciez.
‎Apreciez tot ce ai făcut pentru mine.
‎Înseamnă mult pentru mine. Mersi.
‎Te iubesc!
‎- Te iubesc! ‎- Și eu te iubesc!
‎- Știu că ți-e foame. ‎- E mâncare?
‎- Normal. ‎- Urma să-ntreb.
‎Voiai să începi cu desertul?
‎E acel gen de seară?
‎Sunt foarte fericită acum.
‎Voiam să-mi spună Quinton ‎exact ce și cum simte.
‎Ce frumos!
‎Și-a analizat puțin viața,
‎e conștient de sine ‎și sunt foarte mândră de el.
‎Sunt extrem de mândră. ‎Acesta e un moment frumos.
‎- E o plăcere. ‎- Ce seară frumoasă! Totul e perfect.
‎Nu la fel de perfect ca tine.
‎E un clișeu îndemnul ‎de-a te căsători cu cel mai bun prieten
‎și... Mulțumesc.
‎M-am întrebat:
‎„De ce am fost așa de nedrept? ‎De ce am fost nemernic?
‎De ce am fost așa rece?”
‎Pentru că locul tău...
‎e în lumea mea.
‎Știu că nu ți-am cerut-o oficial,
‎dar îți cer azi. Deschide.
‎- Ce e? ‎- Deschide!
‎Nu pot.
‎Vreau să te invit oficial ‎să te muți cu mine.
‎Scumpule.
‎Îmi place atenția la detalii.
‎Îmi depășește orice așteptare.
‎Super drăguț. Îmi place.
‎Nu mai pot să spun...
‎„M-ai supărat, du-te acasă!”
‎Pentru că...
‎asta e casa ta.
‎Asta e casa noastră.
‎Mulțumesc.
‎Înțelegi?
‎De ce mă faci să plâng acum?
‎Nu vreau doar ca Kayleigh ‎să ia cheia pe care i-am dat-o,
‎ci și să înțeleagă ‎că nu e totul joacă la mine,
‎că nu e totul o glumă mereu.
‎Relația noastră nu e o glumă.
‎Și nu uita, e călătoria noastră.
‎Noi stabilim regulile.
‎- La naiba cu ceilalți! ‎- Așa e, iubitule.
‎Nimeni n-a crezut ‎că Swanky și Annie se vor certa,
‎dar au făcut-o.
‎E clar că amândoi încă suferă ‎din cauza asta.
‎Și, după săptămâni în care amândoi ‎mi s-au plâns pe rând,
‎i-am chemat să discutăm toți trei.
‎Sincer, singurul motiv ‎pentru care mă obosesc
‎să mă îmbrac și să vin azi este Andile.
‎Swanky trebuie să înțeleagă ‎că nu poți fi lipsit de respect,
‎indiferent ce problemă ai.
‎Nu am chef să mă calce pe bătături.
‎Dac-o face, explodez.
‎Nu înghit prostii.
‎Una e să spui ce ți-am făcut.
‎Și alta cum îmi transmiți mesajul.
‎Așa e. Vrei doar respect.
‎Doar respect, fiindcă a fost lipsit ‎de respect cu soțul meu la meci.
‎Nimic altceva din narațiunea ‎certei mele cu Annie
‎nu e relevant pentru mine.
‎Singurul lucru relevant pentru mine ‎e discuția telefonică pe care am auzit-o,
‎când ai zis cele mai fanteziste ‎lucruri despre mine
‎și nimic nu schimbă asta.
‎Tu ai dat acel apel ‎și tu ai zis acele lucruri.
‎De aceea sunt supărat ‎și te-am scos din viața mea.
‎Mulțumesc că îmi îngăduiți prezența.
‎Mersi că ați venit când v-am chemat.
‎Vreau să discutăm asta ‎odată pentru totdeauna.
‎Haideți să-i dăm de cap.
‎Și vă rog să-mi dați voie ‎să procedăm cum spun eu.
‎La masa aceasta stau ‎două personalități foarte puternice.
‎Așa cum spun englezii:
‎„Ce se întâmplă când o forță de neoprit ‎întâlnește una de neclintit?”
‎Urmează să aflu.
‎Nu știu ce să zic de asta.
‎Am încercat să discut cu Annie ‎când eram doar noi doi,
‎dar n-am scos nimic de la ea.
‎Când ne-am văzut, i-am spus clar
‎cât de profund m-a afectat ‎discuția pe care am auzit-o.
‎Telefonul acela a fost ultima picătură.
‎Întrebarea la care vreau ‎să-mi răspundă Annie e:
‎„Ți-am făcut ceva ca să dai acel telefon?”
‎Swanky, nu trebuie să te mint.
‎Știu că spun prostii la supărare.
‎Mă doare pentru că,
‎atunci când i-am spus lui Swanky de asta ‎și am vrut să ne împăcăm, el a zis:
‎„Hai să nu. Lasă așa.”
‎L-am sunat cu o zi înainte și n-a răspuns.
‎Nu știam că va avea loc evenimentul.
‎Știi ce prost mă simt? Încă mă simt.
‎Nu Swanky trebuie să vorbească ‎despre trădare.
‎Ți-am zis că a organizat evenimentul ‎fără știrea mea.
‎Și, mai rău, nici nu m-a invitat.
‎În acea zi, am văzut în poze ‎și am auzit că au fost toți,
‎au postat despre eveniment.
‎Am plâns ca un copil.
‎N-am putut sta la eveniment.
‎- De ce ai plâns? ‎- De ce?
‎Fiindcă nu-mi venea să cred ‎că-mi faci așa ceva.
‎Avem aceiași prieteni.
‎Vreau să știu datele ‎apelului dintre voi și ceartă.
‎Mi-ai frânt inima!
‎Motivul pentru care n-ai primit invitație
‎e că, înainte de eveniment, ‎am auzit tot ce ai spus despre mine.
‎Când am auzit telefonul, m-am hotărât
‎că am terminat cu persoana asta.
‎- Tu evident ai spus acele lucruri... ‎- Spune-mi când?
‎- Nu-mi pasă... ‎- E o minciună!
‎Problema e...
‎De ce te ascunzi așa, Swanky?
‎O să dau jos ochelarii.
‎Annie, jur pe ce am mai scump
‎că, dacă nu te auzeam zicând prostii ‎despre mine...
‎- Când? ‎- ...nu te scoteam din viața mea.
‎Nici în ruptul capului ‎nu te-aș scoate din viața mea
‎fără să-mi greșești cu ceva, ‎așa că nu face pe actrița acum
‎și să-mi spui... Joci un rol, la naiba!
‎Joci un rol de film, ești actriță!
‎- Stai așa! ‎- Nu te pune cu mine așa.
‎- Hei! ‎- Taci din gură!
‎Mă crezi cumva prost?
‎- Știu exact ce mi-ai făcut. ‎- Gata!
‎Nu știi datele fiindcă minți.
‎Gata acum. Uită-te la mine.
‎Ai sunat și m-ai făcut de rahat!
‎Eu nu te insult. N-o face nici tu.
‎- Le spui oamenilor... ‎- Nu mă face să strig.
‎Vino cu picioarele pe pământ.
‎- Gata. Annie, vorbește cu mine! ‎- Am fost mereu un zeu.
‎Nu poți zice că am făcut ceva ‎fără să ai dovezi.
‎Mai dă-o naibii!
‎- Mi-e bine! ‎- De ce te cerți cu toți?
‎Nu mă cert cu toți. Mă cert tu tine!
‎Te cerți cu rudele tale.
‎Te cerți cu conducerea ‎și cu toți prietenii.
‎Annie, te cerți cu toți. ‎Nu eu sunt problema.
‎Înțeleg ce faci.
‎Nu e vina ta. Andile e de vină acum.
‎- Andile... ‎- Nu.
‎Uită-te la mine, Annie. ‎Nu ți-am greșit niciodată.
‎- Tocmai ai făcut-o. ‎- Ți-am fost mereu alături.
‎- Acum chiar am terminat-o. ‎- Stai așa...
‎- Scuze... ‎- Lasă naibii camerele, Swanky.
‎Nu așa suntem noi. ‎Vorbim despre familie în fața camerelor.
‎Nu, prieteni.
‎Voi auziți ce spuneți? Știți ce faceți?
‎De ce vorbești de rude aici?
‎- Și tu vorbești, Annie. ‎- N-am spus „rude”.
‎Nu contează. ‎Fiecare avem alt punct sensibil.
‎- Nu rezolvăm... ‎- N-o să ne facem asta reciproc.
‎E absurd. Cui dau microfonul?
‎- Stai jos? ‎- Nu, prieteni.
‎Swanky face acum exact ‎ce o acuză pe Annie că i-a făcut lui.
‎Doar că el i-o spune în față.
‎Te rog, stai jos.
‎- Tu înțelegi ce zic? ‎- Da, îmi pare rău.
‎Te rog să stai jos.
‎Mă rănești dacă pleci.
‎- Tu înțelegi ce facem? ‎- Îmi pare rău.
‎- Swanky a auzit ce-a auzit. ‎- Iartă-mă.
‎- Poate n-ai vrut să spui aia... ‎- Știu, am întrecut măsura.
‎Îmi pare rău.
‎Sunt foarte dezamăgită de mine.
‎Noi nu suntem așa.
‎- Nu, nu suntem. ‎- Asta nu ne caracterizează.
‎Și mi-e rușine că facem asta.
‎Ce mama naibii?
‎Nu trebuia să ajungem aici.
‎Lucrurile nu trebuia ‎să meargă atât de prost...
‎E păcat.
‎Tu ești sora cea mare.
‎Swanky simte că nu l-ai protejat.
‎- Asta simt și eu. ‎- ...de tine însăți.
‎De asta fac apel la tine.
‎Fac tot ce pot să-l protejez.
‎Nu înțelegi, Annie.
‎Swanky, hai să ne iertăm.
‎Nu vreau să mai am dreptate.
‎- Nu vreau să mai am dreptate. ‎- Nici eu.
‎Am obosit. Nu vreau să am dreptate.
‎Și eu am obosit. ‎Rahatul ăsta m-a dat peste cap rău...
‎Hai să terminăm.
‎Nu sunt genul care ține garda sus mereu ‎când întâlnește oameni noi.
‎Dar, din cauza acelui incident, ‎parcă nu mai pot avea încredere în nimeni.
‎Parcă voiai să te dezici de mine. ‎Părea că nu vrei să ai de-a face cu mine,
‎să te afișezi cu mine,
‎pentru că-mi invitam prietenii bogați.
‎Asta am simțit și eu.
‎Swanky mă privea ca pe o mizerie.
‎Socrii mă sunaseră cu altă problemă.
‎De multe ori am vrut să-mi iau viața.
‎Dar lui Swanky nu-i place scandalul.
‎Am pierdut bani, sprijin, multe lucruri ‎și mulți oameni.
‎Dar cu Swanky a fost greu.
‎Nu putem merge ‎la activitățile școlare ale copiilor.
‎Treceam prin iad. ‎Așa că nu te-am mințit, Swanky.
‎Credeam cu tărie
‎că se spun prea multe mizerii despre mine.
‎Am simțit că nu vrea ‎să-și strice brandul cu mine.
‎De aceea am spus multe.
‎Eram invidioasă, la fel și el, ‎chiar dacă nu recunoaște.
‎Probabil am spus lucruri ‎despre tine la furie.
‎Sunt și eu om. Îmi pare rău.
‎Nu știu dacă-ți lipsesc. Tu-mi lipsești.
‎- Zice că regretă. Swank? ‎- Regret.
‎Hai să terminăm.
‎Zice că trecea prin clipe grele ‎și recunoaște că acele vorbe
‎- ...i-au ieșit pe gură când... ‎- Eram furioasă pe lume.
‎Tu n-ai făcut nimic.
‎Annie, m-a durut în parte ‎faptul că n-am putut să fiu prezent.
‎Să-ți vezi un prieten că trece prin asta
‎și tu să nu-i poți fi alături ‎e deja o problemă.
‎Gândește-te cum se adună astea și ce simt.
‎Nu sunt omul care își abandonează amicii,
‎indiferent prin ce ar trece.
‎Îți voi fi mereu alături.
‎Înțelege asta.
‎- Vă apreciez pe amândoi. ‎- Te iubesc.
‎E mult adevăr în zicala: ‎„Cei ce suferă îi fac pe alții să sufere.”
‎Fiindcă Annie suferea, iar asta ‎i-a influențat comunicarea cu Swanky.
‎Vreau să știi că n-am nimic cu tine.
‎Te iubesc din toată inima
‎și sunt gata să-ți fiu mereu alături.
‎- Vreau doar să comunicăm. ‎- Putem să ne sărutăm și să uităm tot?
‎- Ca oamenii mari. ‎- Da.
‎- Putem ieși iar? Îmi faci haine? ‎- Vreau să se termine.
‎Avem atât de multe de recuperat. ‎Mi-e dor de tine.
‎Mă simt foarte ușurat
‎știind că nu-i mai port pică lui Annie.
‎Putem lăsa situația asta în urmă
‎și ne putem concentra ‎să ne fim prieteni mai buni.
‎Simt că acum e ceva serios.
‎Fiindcă am mers în adâncime, ‎am străpuns fiecare discuție.
‎Și asta voiam.
‎Voi fi mereu mândru de tine, ‎prin orice ai trece.
‎- Îți voi fi mereu alături. ‎- Da.
‎Deja mă îmbrobodește?
‎Iubito, vreau să te întreb ceva...
‎Azi las copiii acasă la Diamond.
‎Dar simt și că trebuie să discutăm.
‎Avem de vorbit doar noi doi.
‎- Fata să-l vedeți pe tata? ‎- Da.
‎Fiindcă am ajuns și ghici cine vine?
‎Bună!
‎Bun. Așa.
‎- Poftim. ‎- Mi-ați lipsit.
‎- Ce faci? Bine. ‎- Ce faci?
‎- Bine, da. ‎- Ești bine?
‎Când m-am întors, nu m-am gândit...
‎că voi găsi mult dramatism, ‎dar asta am găsit.
‎Cred c-ar fi înțelept să discut cu Zari ‎despre cele întâmplate.
‎Urăsc faptul că oamenii au încercat ‎să prezinte situația
‎într-un mod foarte negativ
‎sau într-un fel greșit.
‎Am venit să mă cert, la propriu.
‎- Înțelegi... ‎- Nu e nevoie.
‎În primul rând, ‎mi-a părut rău pentru toți.
‎M-am enervat ‎că unii ți-au împuiat capul cu prostii.
‎Pereții au urechi, ‎iar coridoarele au ochi.
‎Oamenii văd și aud tot felul de lucruri.
‎De unde să aibă fata aia ‎atâta curaj să-mi spună:
‎„Diamond mi-a zis asta. ‎Diamond zice că ești obsedată de el.
‎Diamond asta...”
‎Cum să-mi poată spune asta?
‎Când vă certați voi, femeile,
‎vă folosiți de orice credeți că vă ajută.
‎- Am vorbit să mai facem un copil, nu? ‎- Da.
‎Cum a aflat Fantana?
‎- N-am vorbit despre asta. ‎- Mi-a zis ea.
‎Ea mi-a spus mie asta.
‎În ziua când... Asta ai spus la toast.
‎- Nu. ‎- Nimeni...
‎Am discutat asta cu tine.
‎Să zicem că vreau un copil cu tine. ‎Cine mă oprește?
‎Nimeni, dar ideea e...
‎Întrebă-ți fetele.
‎- N-am vorbit cu ea despre asta. ‎- Vorbește cu ele.
‎Ea mi-a zis asta.
‎Simt că minte.
‎N-o văd pe Fantana trezindu-se
‎cu gândul de-a o ataca pe Zari.
‎Din cauza lui Diamond, ‎a unui bărbat cu care nu sunt?
‎Nu-mi plac lucrurile alea.
‎Da. Dar, dacă nu-ți place, ‎nu le spune nimic fetelor ăstora.
‎Ți-o vor întoarce. Știi de ce spun asta? ‎Ca să se impună în fața mea.
‎„El e bărbățelul tău. ‎Tu stai aici ca o babă,
‎dar ghici ce? Uite ce spune el.”
‎- În primul rând... ‎- Nu le da ocazia.
‎Nu știu ce ați vorbit ‎și nici nu vreau să aflu.
‎Dă-mi voie să te scap de o grijă.
‎- Bine. ‎- Nu vreau să aflu.
‎Când stai cu ele, ‎spune-le clar și răspicat.
‎Da? Fă-le să știe care sunt limitele.
‎Diamond, nu mă pune în situația aia, ‎că nu merită.
‎Mai ales cu mine.
‎- Trebuie să plec, deci... ‎- Bine.
‎- Plec. Mâine e ultima zi aici. ‎- Unde?
‎- Plec la Paris. ‎- De ce?
‎Să înregistrez. Lucrez la albumul global.
‎Sunt mândră de tine. E super ce faci.
‎Nu te opri, ‎deși ai parte de mult dramatism.
‎Nu am nimic. De ce tot spui asta, Mama T?
‎Atunci, drama e la mine.
‎Da.
‎Repede spui „da”.
‎- În fine, noapte bună! Plec. ‎- Bine.
‎Închid un ochi.
‎Nu vreau să-l stânjenesc pe Diamond. ‎Închid un ochi.
‎Acum plec.
‎Mă duc în turneu,
‎dar trebuie să o văd pe Fantana.
‎Vreau să vorbim ‎ca să mă asigur că totul e bine.
‎Nu vreau să pară ‎că iau partea Fantanei sau a lui Zari.
‎- Fantana. ‎- Bună!
‎Vino aici.
‎Ce faci?
‎- Bine. ‎- Bun.
‎M-am enervat pe Diamond la prânz.
‎L-am cam evitat,
‎dar e greu să rămâi supărată pe el, ‎fiindcă nu e genul acela de om.
‎Așa că am uitat de ce eram supărată,
‎dar n-o să mă las păcălită ‎de ce poartă sau cum arată.
‎Unde te duci?
‎- La Paris, iubire. ‎- Deci pleci în Europa?
‎- Da, mă duc la Paris, apoi la Londra. ‎- Așa.
‎De la Londra trebuie să plec în Malawi.
‎Unde e Malawi?
‎Malawi? E în Africa.
‎- Ce? ‎- E în Africa.
‎Nu știu unde e Malawi, ‎dar o să caut pe Google.
‎Sună tropical și pare a fi un suc.
‎Trebuie să învăț geografie.
‎- Îmi place acolo, în Malawi. ‎- Știu doar Ghana și...
‎E în Africa de Est.
‎Dacă am fani în Malawi ‎de care nu știu? Frumos.
‎Am impresia că nu era momentul ‎să mă întorc acum.
‎De ce? Nu ți-a plăcut?
‎Ba da, a fost bine, dar...
‎Nu știu, a fost ceva... ‎Mai ales alaltăieri. Orice ar fi fost aia.
‎- Nu știam... ‎- Khanyi?
‎Da, nu era nevoie de aia, știi?
‎Dacă te-ai simțit jignită atunci, ‎vreau să-mi cer iertare.
‎Nu m-a jignit, dar nu-mi place ‎când Zari crede că poate controla...
‎- Înțeleg. ‎- ...cum trebuie să procedăm noi.
‎- Știu. ‎- Pentru că nu poate controla...
‎- Nu-mi poate zice ce să simt pentru tine. ‎- Da.
‎- Asta e problema. ‎- Înțeleg.
‎Atunci am simțit ‎că poate eu sunt de vină pentru tot.
‎Mi-a picat foarte rău.
‎N-am înțeles ‎de ce au luat așa ce avem noi.
‎Am început o relație frumoasă și...
‎Îmi place să stau aici.
‎Când o să te văd?
‎Nu vreau tot stresul ăsta cu Zari. ‎Detest drama.
‎Înțeleg, dar nu poți să...
‎În plus, tu n-ai zis nimic.
‎Am tăcut ca să nu-i dau apă la moară.
‎Cred că exista un mod mai bun ‎de-a rezolva lucrurile
‎între mine, Zari și Diamond, ‎dacă problema chiar ar fi Diamond,
‎dar fiindcă problema suntem eu și Zari, ‎faptul că nu-mi place cum e Zari,
‎cred că Diamond n-ar fi putut face nimic.
‎Acum putem avea liniște și pace.
‎Haide, dă-mi un sărut mare.
‎Dia!
‎- Ai grijă să nu uiți de mine. ‎- Nu uit.
‎Doamne!
‎Știi că te iubesc.
‎- Te iubesc, nu uita. ‎- Și eu te iubesc.
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan