Du är dum! Du är en gammal bitch i fejkade designerkläder och fula peruker!
Försvinn. Jag pratar inte med dig.
- Fortsätt. - Hej då, din wannabe-fejk...
Du dejtar folk som jag gick i skolan med. Försvinn. Är du klar, din jävla puma?
- Jag är en puma, men du är en ung slampa. - Försvinn då. Hej då!
Jag är en ung rik bitch. Du är en gammal bitter bitch.
Jag är miljardär.
Ni fick två barn, men du kunde inte behålla honom. Du är gammal och bitter.
Hej då.
- Vänta... - Du kan inte behålla nån.
Vänta!
Det här borde inte vara vårt narrativ som unga svarta kvinnor i Afrika.
Jag hatar när kvinnor bråkar om en kille. Och de kommer aldrig att säga:
"Vi bråkar om Diamond." Det här började på grund av Diamond.
Fantana och Zari skulle inte ha några problem
om de inte hade Diamond som gemensam faktor.
Det här knäcker mig, för det är ett stort missförstånd,
på grund av Diamond, inte på grund av er.
Tänk om han inte sa det?
Det gjorde han. Jag vet att Fantana talar sanning.
Ja.
Hon skulle inte säga att Diamond sa nåt om han inte hade sagt det.
Det hon säger är det Diamond har sagt.
Det du säger är det Diamond har sagt.
Diamond är det stora jävla problemet i den här situationen.
Han skapar problem där det inte borde finnas några.
Det är fel, för han spelar ett spel, och han gör det mot er och inte mot honom.
Förstår du?
Ni måste bränna Diamond båda två.
Konflikter är okej, men vi ska inte kalla varandra hemska saker.
Vi ska inte förnedra och dra ner varandra. Jag klarar inte det. Det är bara dumheter.
Det är ett tydligt exempel på vad män gör. Män ljuger, och det får kvinnor att bråka.
Nu bråkar vi och kallar varandra saker.
Jag tror att jag måste bjuda dem alla på lunch,
Fantana, Diamond och Zari.
Ja, det kommer att bli genant och stökigt, men nån måste göra det.
Jag hänger hos Diamond i kväll.
Jag är lite nervös, för jag vill förklara situationen med Fantana för Diamond.
Yo. Pojken från Tandale.
Jag gillade verkligen Fantana, men när jag hörde om henne och Diamond
vill jag vara ur vägen innan det blir fler missförstånd.
Bara för att lägga alla korten på bordet så hade jag och Fantana också en dejt.
- Ja... - Vad fan håller ni två på med?
Det finns inget här. Det är lugnt.
- Kysstes ni? - Nej.
Om du kysste Fantana så kysste du den här jäveln.
Det är samma sak.
Vi är vänner, vi är coola, men vi är inte kompatibla, så hon är din. Kör hårt.
Jag sa inte att hon är min. Missförstå mig inte.
För helvete...
Jag och Fantana förstår varandra.
Vi har, jag vill inte kalla det en viljeförklaring...
En viljeförklaring!
Vad i helvete?
Jag vill inte lägga fram det så, men... Vi förstår varandra.
- Det är det vi har. - Vet Fantana om det?
Ja, vi satt precis där. Ser du den svarta soffan? Vi satt där.
Där kysste jag Fantana. Ser du?
Varför känner Fantana att hon får ställa frågor till Zari?
Var det inte bara en kyss?
Vad menar du? Är det jag som ger Fantana makt att göra det?
- Nej... - Du måste ha sagt nånting.
Inte ens det. Jag tror att det finns mer här,
för om du bara kysser nån går hon inte till dina barns mamma och snackar skit.
- Hon kallade Zari en fejkad bitch. - Va?
Jag vet att Fantana inte är galen. Zari är inte galen. Nån måste ha sagt nåt.
- Du undviker att säga sanningen. - Vilken sanning vill du ha?
Säg det du sa till Fantana om Zari, för hon vet ju nånting.
Du sa nåt som gör att hon kan säga till Zari:
"Om jag säger vad Diamond sa börjar du gråta."
Kom igen...
Vad de än har i sin förklaring, eller vad det nu är...
De måste gå tillbaka dit.
Jag ska visa vad Mama T ska gör med dina kulor.
- Mina...? - Dina kulor.
Sluta hålla på med Fantana.
Det är så hon kommer att göra med ditt paket. Ser du det?
Hur går vi vidare nu? Är vi här nu...
Det är det här jag menar. Jag vill inte ha nån som jag bara leker med.
Som du leker med Kayleigh.
Ska du gifta dig med henne eller slösa med hennes tid?
Det är inte så livet fungerar. Jag kan säga så här:
Jag ska sluta dricka mjölken gratis.
Jag är redo att ta hela muggen.
Vårt förhållande är inte bara på skoj.
Jag kanske är redo för att binda mig med Kayleigh.
Nästa steg är på gång, och jag ska säga till. Det blir tidigare än ni tror.
Det är inte trevligt när två kvinnor förolämpar varandra inför sina vänner.
Jag har bjudit in Swanky, Diamond, Zari och Fantana,
för vi har familjeproblem.
Jag vet inte vem Khanyi har bjudit, men efter i går vill jag inte träffa vissa.
- Vad hände i går? - Jag vet.
Jag var nykter, så...
Jag hörde om det när jag inte var där, och det lät inte som en stor grej.
Jag gillar inte folk som har två sidor. Jag fixar det inte.
Hon säger nåt och låtsas som att hon inte gjorde nåt fel, och jag fixar inte sånt.
- Vad förväntar du dig av henne? - Jag vill inte träffa henne nånsin igen.
Jag vill inte bråka med Fantana igen, för jag orkar inte med henne.
Därför bad jag Swanky komma. Han kanske kan tämja sin vän.
Allt jag vill veta är om Diamond sa det Fantana har sagt att han sa.
Är Diamond problemet?
Är Fantana problemet?
Hej...
Du går som på en modevisning.
Jag har ingen aning om hur läget är.
Vad är det för nödläge?
Jag är lite nervös och orolig just nu, för det ser ut att finnas problem här.
Vi hade en tjejgrej i går.
Nadia repade och vi frågade Fantana:
"Vad var det Diamond sa om mig som skulle ge mig en stroke. Berätta."
- Inte en stroke. - Det blev väldigt hektiskt.
Hon gav sig på mig. "Jag ska släpa dig längs golvet och spöa skiten ur dig."
- Va? -"Skoja inte med mig.
Du har bara fejkade designerkläder."
Wow...
"Du är en gammal, bitter bitch, och Diamond sa att du är besatt av honom."
Är jag besatt av Diamond? På allvar?
Jag vet inte vad jag ska tycka. Allt är bara så märkligt.
Jag måste också höra Fantanas sida.
- Hejsan... - Swanky!
- Hej. - Hej, min kära.
Jag är lite nervös.
Jag hoppas att jag inte stöter på motstånd och att folk är hövliga.
Jag ber för det.
I den här gruppen är vi äkta, men det medför också konflikter...
Jaså?
Ja.
- Vi är äkta här. - Verkligen?
Därför försökte jag inte stoppa dig.
Få det ur dig, för då vet vi vad det är du går igenom.
Jag sa att jag aldrig ville träffa henne igen.
Du är min vän. Jag kan inte strunta i, och Swanky är likadan...
Vi kan inte strunta i ett olöst problem och tycka att det är okej.
Här finns inget problem. Jag tänker aldrig prata med henne.
Och hur kommer det att fungera ekonomiskt, socialt och finansiellt...?
Finansiellt, socialt, vad som helst, du låtsas bara, så håll tyst.
- Dra åt helvete. - Du med.
Khanyi säger att jag och Zari har olösta problem,
men vi har inga problem att lösa, för jag vill inte vara vänner med Zari.
Hon är ingen människa. Hon är en häxa.
- Jag ska flyga på min kvast. - Krascha, jag bryr mig inte.
- Jag tar min kvast... - Wow... Var det så här i går?
Värre.
Nej, fan ta henne.
Kom igen...
Hur står ni ut med den här fejkade boss lady-miljardären? Det är du inte.
Kan ni vara tysta, så att vi kan komma nånstans?
Just nu leder det här ingenstans.
- Kan jag få nåt att dricka? - Jag har beställt drinkar.
Jag är torr i halsen och jag måste få nåt att dricka.
Jag blir förvånad när jag ser vem som sitter där. Zari och Fantana.
Jag förstår inte vad som händer här.
Okej...
Det här är konstigt.
Läget? Hur är det med dig?
Fantana ser inte ut att ha det så bra. Det ser ut att vara mycket som händer.
- Hur har ni haft det? - Vi är här, bokstavligen, på grund av dig.
Ja, det är trevligt att ses.
Han har ingen aning.
Jag ska berätta lite snabbt.
Zari och Fantana hamnade i ett stort bråk i går,
när tjejerna hängde, och det var på grund av dig.
Första gången jag hörde ryktena om dig och Fantana...
- Vilka rykten? - De rykten som ni själva hittade på?
Nej, vi hittade inte på det.
- Jag är inte arg. Ryktena som... - Nu ändrar hon vad hon säger.
- Tala högre. Jag sitter här. - Slappna av.
- Du mumlar. Tala högre. - Du ville ju inte prata med mig.
Men tala högre. Vi pratar om nåt här. Tala så det hörs.
- Jag pratade inte med dig. - Om du vill säga nåt, säg det högt.
- Jag pratade inte med dig. - Ska jag vara ordförande?
Nej. Du är den anklagade.
- Om ordförande inte gör sitt jobb... - Du är den anklagade.
Det är en konstig stämning och jag förstår ingenting.
Är du okej?
Nej, jag förstår inte vad som händer.
Fantana... Snälla.
Jag vill bara gå, för jag inser att jag sitter med ett gäng vuxna människor
och jag bråkar med mina fastrar och farbröder. Det är meningslöst.
Jag blir bara arg. Jag vill åka hem.
Kan du chilla och prata färdigt, Fantana?
- Jag är inte intresserad av fejkgrejer. - Varför är det så komplicerat?
Inget är komplicerat. Jag ska gå. Ni kan lösa ert problem.
Jag har inget problem. Jag gillar inte stress.
Diamond försätter mig alltid i situationer där jag inte ska vara.
Du och Fantana försöker få till det. Vad gör mitt namn där?
Mitt problem är att ni kan sköta ert, för jag sköter ju mitt.
Så här är det.
På poloeventet pratade jag och Fantana och hon sa:
"Diamond har sagt saker om dig, och om jag skulle berätta skulle du få en stroke."
Hon uttryckte det som att du hade sagt att jag hade gjort ditt och datt,
och att det måste vara riktigt illa om jag ska få en stroke.
Så det jag vill veta är vad du har sagt till Fantana om mig...
Det är problemet.
...som gör att jag får en stroke?
Det vi gör i dag är så onödigt.
Det är det dummaste jag nånsin har varit med om i hela mitt liv.
Jag väntade mig aldrig nåt sånt.
Till att börja med känns det genant, för det här är ju mitt gäng.
Jag trodde aldrig att det skulle gå så långt,
oavsett hur mycket jag eller Mama T har sysslat med våra grejer.
Jag har verkligen försökt göra allting med respekt.
Jag och hon, vi har ju barnen och allting, så vi respekterar varandra.
Jag kan inte vara i den här situationen. Det känns fel. Det är inte min grej.
Att ställa mig inför mina barns mamma med en kvinna som jag har nåt på gång med,
det var nog det värsta misstaget.
Det är som om Khanyi och Swanky vill skapa problem.
Oavsett vem jag har varit med och gjort nåt tillsammans med...
Jag kan aldrig ligga med nån och säga nåt negativt om Mama T.
Sån är inte jag.
Så du menar alltså att du aldrig satt med Fantana och började prata om mig?
Varför skulle hon annars våga säga:
"Diamond sa att du är besatt av honom."
Är jag besatt av dig?
- Nej. Mama T... -Är jag besatt av dig?
- Nu kommer du till mig... - Det är jag inte.
- Du bråkar och... - Nej, jag vill bara få klarhet.
Det krävs mod för att komma fram och säga: "Han säger så här och så här om dig."
Nu försöker du få mig att verka oartig för att jag inte har raka svar.
Inom en familj finns inga raka svar.
- Så du sa aldrig... - Det kan inte stämma.
- Jag och Fantana kan inte ha sagt nåt... - Så det hände aldrig?
Eller att jag och Zari skulle prata om Fantana. Det går inte.
Rätten ajourneras.
Ja...
Män lämnar en i öknen utan vatten.
Jag har inget att säga, och jag har inget problem.
- Jag gillar verkligen inte henne... - Det gör inte hon heller.
Du menar nog: "Inte jag heller."
- Du borde inte ha ljugit. - Jag ljög inte.
Det Diamond sa om varför han inte låter andra kvinnor träffa dig var ingen lögn.
Det handlar inte bara om respekt, utan vissa saker är helt normala...
Det handlar inte om andra kvinnor.
Nej. Vad han än sa, vad jag och Diamond än pratade om hemma hos honom, säg det.
Det kan han inte. Diamond kan inte säga det.
- Varför inte? - Han respekterar mig för mycket.
"Han respekterar mig." Alla får respekt.
Det handlar inte om att Diamond respekterar Zari. Han säger bara det
för att hon ska må bättre.
Om han respekterade henne och hon var det bästa nånsin, skulle vi inte vara här.
Kan jag få ta med mig resten?
- Varför? - Förlåt. Jag älskar dig.
- Nej, jag är klar. - Jag vill bara påminna er om en sak.
Vi bråkar hela tiden, men ingen går, Fantana.
- Hon får inte gå. - Jag menar att det är okej att bråka.
Du kan hata mig om du vill.
Det förändrar inte det faktum att du sitter vid ett bord med din familj.
Vi är din andra familj.
- Ni måste be varandra om ursäkt. - Jag dör hellre.
- För vad då? - Det ni sa till varandra.
Jag dör hellre än ber den fejkade bitchen om ursäkt.
Rent gift.
Jag gillar inte det som pågår just nu.
Okej...
Det är så här jag hanterar saker.
Först verkar de vilja hantera saker så som de vill hantera dem,
men Platinumz har sitt eget sätt att hantera saker.
Min kille.
- Jag fick det här. - Vad är det?
Trots all dramatik som det skrivs om på bloggarna har Innocent och jag det bra.
De onda bloggarna pratar aldrig om det. Min första skvallerpartner är min man.
Hur gick det med fotbollsgrejen? Pratade du med Swanky?
Ja, vi pratade.
Det Swanky gjorde på fotbollen, när han pratade om hans problem med Annie,
det var inte okej.
Försökte han mopsa sig?
Nej, han undrade om jag värdesätter vår vänskap.
Jag gillade inte hur han sa det, men han förväntade sig...
...att du skulle ta upp det?
Ursäkta, Swanky Jeremiah Jerry, har du blivit galen?
Det är precis samma sak som jag har problem med.
Swanky, du är respektlös mot Innocent.
Väntar han sig att du, som är äldre, ska ringa honom?
Hur då?
Hur kan du komma och prata med mig om saker som jag inte vet nåt om?
Hur vågar du, Swanky? Hur vågar du?
Du är inte en av Innocents nära vänner, och du känner Innocent genom mig.
Jag är ledsen, men jag vet hur lång tid det tog innan jag presenterade Swanky.
Swanky bönade och bad om att få stajla dig,
trots att du inte gillar att bli fotad.
Det var tack vare mig som du gick med på att bli fotograferad alls.
Han glömmer bort sig själv.
Kom ner från dina höga hästar, Swanky.
Din stolthet börjar lukta illa, det är så det känns.
- Det spelar ingen roll. - Nej, det spelar roll för mig.
- Det spelar ingen roll. - Han är ingen nära vän...
Hur så?
Jag är så arg...
Jag vill inte bli galen, men jag blir så förbannad. Alltså, Swanky...
Annie ringde och var arg för det Swanky hade sagt till 2Baba.
Det är uppenbart att de fortfarande är i krig.
Deras vänskap är tydligen inte vad den brukade vara.
Sen jag konfronterade Annie om telefonsamtalet
där hon sa en massa hemska saker om mig har hon vägrat ta ansvar för det.
Om du inte vill prata om detaljer, vad är det då du försöker fly från?
Det var därför hennes ursäkter inte stämde.
Hejsan, professorn.
- Hur är det? - Bra. Du får mig att se liten ut.
Som alltid.
Ja, förtroenden och lojaliteter har brustit,
men dessa två hör ihop som vänner.
I dag ska jag försöka övertala Swanky att prata med Annie en sista gång.
Jag vill visa dig en sak. Det var därför jag ville träffa dig.
Hej!
- Hur mår du? - Fantastiskt.
Det är så fint.
Andile visar en video av när jag blev känslosam under Annies bröllop.
Jag förstår vad Andile sysslar med. Han försöker spela på mina känslor.
- Får jag påminna dig om vad du sa? - Visst.
På Annies bröllop sa du:
"Jag är den enda som var här både på ditt första och andra.
Vi har hållit ihop i vått och torrt."
Nu är det vått igen.
Jag vill påminna honom om att man inte kan frysa in sina känslor,
och låtsas att det är okej.
Jag skulle vilja se kärleken mellan Annie och Swanky leva vidare
och att de blir vänner igen, för de har gått igenom för mycket tillsammans.
Jag är en djup människa.
Jag älskar... djupt.
Det finns inget mittemellan.
Jag är inte intresserad av saker som inte är äkta.
Om det inte är äkta kan jag inte.
När jag konfronterade Annie så sa hon bara:
"Jag är ledsen för röstmeddelandena. Vi kan väl bli vänner igen?"
Jag kände inte det, för det kändes inte äkta.
Jag och Annie är inte... coola.
Jag är definitivt inte intresserad av att släppa in Annie i mitt liv igen.
Det är inte bara Annie. Det är barnen, 2Baba. De är din familj.
Sluta, Andile. Gör inte så.
- Det är sant. - Gör inte så.
Barnen kallar dig farbror Swanky.
De undrar varför du inte har hälsat på på så länge.
2Baba säger. "Jag är inte med min fru, men det är okej, för Swanky är där."
Det känns som om den här situationen
har stängt av mig från andra människor, till viss del.
Det känns som om godheten...
Vissa människor kan dränera en på allt som är gott.
Jag kan inte säga att jag saknar henne.
Jag saknar bara den människa som jag själv var när vi var vänner.
För mig, om hon är ledsen för den här situationen,
och kommer med äkta ånger och hon verkligen är ledsen,
för hon är skådespelerska, och jag ser om det är äkta eller inte.
Hur ska vi kunna bli normala igen? Det är bokstavligt talat omöjligt.
Jag kan inte se det framför mig.
Det är tufft att höra.
Det har inte varit så bra mellan mig och Kayleigh sen trailerfrieriet.
I kväll har jag planerat en romantisk kväll
för jag vill ställa en väldigt speciell fråga.
Quinton bad mig ta på mig min bästa korta klänning, mina bästa skor,
sminka mig och anstränga mig lite extra, så jag undrar vad han har planerat.
Wow...
Vad är det här?
Kom. Ta bara ett steg i taget.
- Blunda. - Okej. Ska du leda mig?
- Ja. Blunda. - Okej.
När man verkligen vill ha nåt måste man jobba hårt och kämpa för det.
Jag känner att både Kayleigh och jag har kämpat för att komma hit,
och i kväll ska det hända.
Det är en gräsmatta... Nej.
Nej... Vänta bara. När du är redo kan du öppna ögonen.
Jag har dig.
Se dig omkring.
KÄRLEK
Älskling!
Det är så vackert. Wow...
Jag ser rosor och levande ljus och hela baletten. Han har jobbat hårt.
Jag har verkligen ingen aning om vad som pågår.
Det är så speciellt. Har du gjort det här?
Sluta säga så.
Wow...
Nästa gång du frågar om jag gjorde nåt kommer jag aldrig göra nåt för dig igen.
Tack, älskling. Det är så speciellt, så fint. Jag uppskattar det verkligen.
Du har fått stå ut med mycket, men din kärlek sinar aldrig.
Jag uppskattar verkligen det.
- Tack, älskling. - Och...
Jag vill att du ska sluta ifrågasätta min kärlek för dig.
Sluta tvivla på allt jag gör.
Allt som jag gör...
Det gör jag för att...
Det finns inget annat för mig i den här världen än du.
Jag kan inte säga att den gamla Quinton är död,
för jag är fortfarande livrädd varje dag,
och när du går hemifrån frågar jag aldrig vart du ska gå.
Är jag inte osäker? Jag är så jävla osäker.
Men jag får inte visa det, för jag vill att du alltid ska vara lycklig,
och jag vill att du känner att du kan vara trygg med mig.
Visst. Tack.
Det där var nog nåt som jag har velat höra väldigt länge.
Av nån som jag verkligen älskar.
Gråt inte. Vad är det?
Vad är det?
Jag vill inte förstöra sminket.
Tack. Jag uppskattar det verkligen, allt det här som du har gjort för mig.
Det betyder mycket. Tack.
Jag älskar dig.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
- Jag vet att du är hungrig. - Finns det mat? Jag skulle just fråga.
Vill du börja med efterrätten?
Är det en sån kväll?
Jag är bara så lycklig.
Jag har väntat länge på att Quinton ska säga vad han känner.
Så vackert.
Han har iakttagit sig själv och blivit medveten om sig själv. Jag är så stolt.
Jag är väldigt stolt över honom. Det är en vacker stund.
Vilken vacker kväll. Allt är bara helt perfekt.
Inte lika perfekt som du.
Du vet den där klyschan när folk säger: "Gift dig med din bästa vän..."
Tack.
Jag...
...började tänka: "Varför har jag varit så orättvis och varit en sån idiot?
Varför har jag varit så kall?"
För du hör hemma...
...i min värld.
Jag vet att jag aldrig har bett dig, men i dag gör jag det. Öppna.
Vad är det+
Öppna.
Jag kan inte öppna...
Jag vill att du flyttar in hos mig.
Åh, älskling...
Det är de små detaljerna som gör det. Jag är helt överväldigad.
Så gulligt. Jag älskar det.
Jag kan aldrig säga:
"Jag är arg på dig, åk hem."
För att...
...detta är ditt hem.
Det är vårt hem.
Tack.
Du vet?
Varför får du mig att gråta?
Jag vill inte bara att Kayleigh ska ta med henne nyckeln från i kväll,
utan även det faktum att allt inte bara är en lek,
eller ett skämt för mig hela tiden. Vårt förhållande är inget skämt.
Kom ihåg att det är vår resa. Det är vi som skriver reglerna.
- Fan ta alla andra. - Det stämmer, älskling.
Ingen hade kunnat tro att Swanky och Annie skulle kunna bli ovänner, men det blev de.
Det är tydligt att det fortfarande svider.
Efter flera veckor av att ha prata med dem båda en och en,
har jag bett dem att träffa mig och prata alla tre.
Om jag ska vara ärlig gör jag bara det här i dag för Andiles skull.
Swanky måste förstå att man måste behandla folk med respekt,
oavsett vad problemet är.
Jag vill verkligen inte att han ska provocera mig.
Då kommer jag att explodera. Jag tar ingen skit.
Det är en sak att säga det jag sa.
Hur du säger det till mig är en annan sak.
- Det stämmer. Du vill bara ha respekt. - Jag vill ha respekt.
Han var respektlös mot min man på den där fotbollsgrejen.
Allt annat i den här berättelsen
om hur jag och Annie blev ovänner är inte relevant för mig.
Det enda som är relevant för mig är det telefonsamtal som jag själv hörde,
där du sa helt vansinniga saker om mig. Det finns inget som kan ändra på det.
Du ringde det samtalet, och du sa de sakerna.
Därför är jag arg och vill inte ha dig i mitt liv.
Tack för att jag får vara här. Tack för att ni kom när jag bad er.
Jag vill ha ett sista samtal, så att vi kan få ett avslut.
Jag vill be er att låta mig få göra det här på mitt sätt.
Vid bordet sitter två av de största personligheter som jag känner.
Det är som ordspråket säger:
"Vad händer när en ostoppbar kraft möter ett orörligt föremål?"
Det ska jag få se.
Jag vet inte vad jag tycker om det här. Jag har försökt prata med Annie i enrum,
men jag fick ändå inte ur henne nåt.
När vi sågs ville jag att hon skulle veta hur djupt
det samtalet som jag hörde påverkade mig.
För mig var sista droppen var det telefonsamtalet.
Det jag vill höra från Annie är:
"Var det nåt jag gjorde som fick dig att ringa det samtalet?"
Jag behöver inte ljuga för dig. När jag är arg kan jag säga saker.
Det som sårar mig är att när jag föreslog att vi skulle göra eventet ihop sa Swanky:
"Nej, vi låter bli. Vi struntar i det."
Jag ringde en dag före eventet, men han svarade inte.
Jag visste inte att det skulle bli av. Förstår du hur dum jag kände mig?
Swanky borde inte prata om att bli förrådd.
Han gjorde eventet bakom ryggen på mig,
utan att säga det till mig och utan att ens bjuda mig.
Den dagen, när jag såg alla bilder som folk hade lagt ut från eventet,
då grät jag som ett barn. för att jag inte fick komma dit.
Varför grät du?
Jag kunde inte tro att du skulle göra så mot mig. Vi har samma vänner.
Jag vill veta vad som hände. Du krossade mitt hjärta, Swanky.
Du fick ingen inbjudan
för att före eventet hörde jag allt du sa om mig.
När jag hörde det samtalet bestämde jag mig
för att jag inte ville ha mer med henne att göra.
- Du sa alla de där sakerna... - Okej, när då?
- Jag struntar i när... - Du ljuger!
- Det viktiga är... - Varför försöker du kamouflera dig?
Jag tar av mig glasögonen.
Annie, det finns inget sätt på vilket jag inte hörde dig snacka skit om mig,
och då sade jag upp bekantskapen. Jag skulle aldrig göra det
om du inte hade gjort nåt mot mig. Spela inte teater nu!
Du skådespelar i en jävla film!
Du spelar i en film just nu.
- Vänta. Vänta lite. - Jävlas inte med mig så där.
- Yo! - Håll käften, för fan!
Tror du att jag är trög?
- Jag vet precis vad du gjorde. - Sluta.
- Du har inga datum för att du ljuger. - Vi slutar. Titta på mig.
- Du ringde och snackade skit om mig... - Jag har inte förolämpat dig...
- Du säger... - Jag vill inte höja rösten.
- Kliv ner från dina höga hästar. - Prata med mig, Annie. Hallå!
Säg inte att jag gjorde nåt utan bevis, så fan ta den skiten.
- Varför måste du bråka med alla? - Jag bråkar inte med alla.
- Jag bråkar med dig. - Med mig, med dina svärföräldrar...
Du bråkar med din manager och alla dina vänner...
Du bråkar med alla. Det handlar inte om mig.
- Det handlar inte om mig. - Det här är Andiles fel.
- Andile... - Nej...
Titta på mig. Jag har aldrig behandlat dig illa.
- Jo, just nu. - Jag har alltid funnits där.
- Jag är klar. På allvar. - Vänta...
- Tyvärr... - Skit i kamerorna, Swanky.
Vi gör inte så här. Vi pratar inte om varandras familjer inför kamerorna.
Nej. Bara nej.
Hör ni vad ni säger och vad ni gör?
Varför pratar du om familj?
- Du säger också saker. - Jag drog inte in familjen.
Saker gör ont på olika sätt. Vi kan inte hålla på så här mot varandra.
- Trams. Vem har min mikrofon? - Sitt ner.
Nej...
Det Swanky gör nu är det han anklagar Annie för att ha gjort mot honom.
Men han säger det till henne.
Snälla, sitt ner.
- Vet du vad jag menar? - Jag förstår. Jag är ledsen.
Snälla, sitt ner. Om du går sårar du mig.
- Förstår du vad vi gör? - Jag är ledsen.
- Swanky hörde det han hörde. - Förlåt mig.
- Du kanske inte menade det... - Ja, jag gick för långt. Jag är ledsen.
Jag är så besviken på mig själv.
- Det här är inte vi. - Nej.
Det här är inte vi.
Det här är så pinsamt.
Vad fan? Det behövde inte gå så långt.
Det behövde inte bli så illa, som...
Det är så synd.
Du är storasystern. Swanky känner att inte skyddade honom...
- Jag känner likadant. - ...från dig själv.
Därför pressar jag dig så mycket.
Jag ska... Jag gör mitt bästa för att skydda dig.
Du förstår inte, Annie.
Kan vi inte förlåta oss själva. Jag vill inte ha rätt längre.
- Inte jag heller. - Jag vill inte ha rätt igen.
Jag är trött. Jag vill inte ha rätt.
Jag är också trött. Den här skiten har varit så jävla jobbig...
Vi bara lämnar det.
Jag brukar inte vara på min vakt när jag träffar nya människor,
men på grund av det som hände känner jag att jag inte kan lita på nån längre.
Det kändes som att du inte ville bli förknippad med mig.
"Jag vill inte bli förknippad med Swanky eller synas med honom,
för jag ska bjuda mina rika vänner."
Jag kände likadant.
Swanky såg p mig som om jag var skräp.
Mina svärföräldrar tvingade mig att ta tag i andra saker.
Jag var självmordsbenägen många gånger, och Swanky tycker inte om skandaler.
Jag blev av med pengar, sponsorer, många saker, och människor.
Men Swanky...
Det var svårt. Jag kunde inte gå på mina barns uppträdanden i skolan.
Det var ett helvete. Jag ska inte ljuga. Jag trodde verkligen, innerst inne,
att jag var för smutsig för honom.
Det kändes som om han inte ville besudla sitt varumärke med mig.
Det var därför jag sa en massa saker.
Jag var avundsjuk. Det var han också, oavsett vad han säger.
Jag måste ha sagt saker om dig när jag var arg.
Jag är mänsklig. Jag är ledsen.
Saknar du mig, Swanky?
- Hon är ledsen. Swank? - Jag är ledsen.
Vi slutar nu.
Hon säger: "Jag hade en jobbig period,
och de här sakerna, ja, de kom ut ur min mun..."
Jag var arg på världen. Du hade inte gjort nåt.
En del av det som sårade mig är att jag inte kunde finnas där.
Att se sin vän gå igenom allt det
utan att kunna finnas där för dem är redan det ett problem.
Tänk dig bara hur allt det läggs på hög och hur det får mig att känna.
Jag skulle aldrig lämna mina vänner, vad fan de än går igenom.
Jag finns alltid där för dig. Fatta det.
- Jag uppskattar er båda. - Jag älskar dig.
Det är så sant, det man säger: "Sårade människor sårar människor."
För att Annie var sårad, och det visade sig i hur hon hanterade Swanky.
Du ska veta att jag inte har nåt emot dig.
Jag älskar dig av hela mitt hjärta, och jag finns alltid där för dig.
- Vi måste bara kommunicera. - Kan vi verkligen bli sams och glömma...
- Som riktiga människor. - Ja.
- Kan vi gåt ut? Kan du klä upp mig? - Jag vill att det slutar.
Kan du... Det är så mycket vi måste prata om. Jag saknar dig.
Jag känner mig väldigt lättad, nu när jag inte är arg på Annie längre.
Vi kan gå vidare från den här situationen,
och se hur vi kan jobba på att bli bättre vänner för varandra.
Den här gången känns det äkta, för vi har gått djupt,
och gått igenom varje enskilt samtal, och det var det jag ville.
Jag är alltid stolt över dig, vad du än går igenom.
- Jag kommer alltid att vara där med dig. - Ja.
Klär han upp mig redan?
Du, jag skulle vilja fråga dig en sak...
I kväll lämnar jag barnen hos Diamond, men jag känner att vi måste prata.
Vi måste prata, bara jag och han.
-Är ni redo att träffa pappa? - Ja.
Vi är framme, och vem kommer där?
Hejsan...
Okej... Visst.
- Så där, ja. - Jag har saknat er.
- Hur är det? Jag mår bra. -Är allt bra?
När jag kom tillbaka trodde jag aldrig att det skulle bli så dramatiskt,
men så blev det.
Det är nog klokt att jag och Zari pratar om vad som hände.
Jag hatar att folk försökte framställa det på ett väldigt negativt sätt,
eller som nånting som det inte är.
- Jag kom för att bråka. - Du förstår inte...
Jag behöver inte förstå.
Det kändes så dumt och jag var så arg på den som hade berättat saker för dig.
Väggarna har öron och korridorerna har ögon.
Människor tittar och lyssnar på saker.
Hur kunde hon våga säga till mig: "Diamond har berättat detta och detta.
Diamond säger att du är besatt av honom..."
Hur vågade hon säga det till mig?
Du vet, när kvinnor bråkar kan alla säga precis vad de vill säga.
- Vi pratade ju om att skaffa barn. - Ja.
Hur fick Fantana veta det?
- Nej, vi pratade aldrig om det. - Hon sa det.
Hon sa det till mig.
Samma dag som du... Vi skålade, och då sa du det.
- Nej. - Ingen...
Det var en sak som jag bara pratade om med dig.
Om jag vill ha barn med dig, vem ska stoppa mig?
Ingen, men poängen är...
- Prata med dina bitchar. - Vi pratade inte om det.
Hon berättade för mig.
Han ljuger. Jag kan inte se Fantana plötsligt tänka: "Jag ska attackera Zari."
På grund av Diamond, en man som jag inte är med?
Jag gillar inte sånt...
Om du inte gillar det, sluta snacka skit med dina tjejer.
Vet du varför de säger sånt? De vill bevisa sig inför mig.
"Där är dina barns pappa. Du låtsas vara så gammal, men gissa vad han säger?"
Ge dem inte den plattformen. Jag vill inte veta vad ni pratade om.
Jag ska inte göra det jobbigt för dig. Jag vill inte veta.
När du sitter med dem måste du vara väldig tydlig.
Okej? Visa dem var gränserna går.
Diamond... Försätt mig inte i den situationen. Det är inte värt det.
Särskilt inte för mig.
- Jag måste åka, så... - Visst.
- Jag åker igen i morgon. - Vart då?
- Till Paris. - Varför det?
- Jag ska spela in. Mitt globala album. - Jag är stolt över dig. Du är jätteduktig.
Sluta inte med det du gör, trots all dramatik.
Jag har ingen dramatik. Varför säger du så?
- Okej, då är väl jag dramatiken då. - Ja.
Du sa ja väldigt fort.
- Strunt samma. God natt. - Okej.
Jag låter det bero. Jag vill inte försätta Diamond i en svår situation.
Jag åker nu. Jag ska på turné, men jag måste träffa Fantana.
Vi måste prata, för jag vill veta att alla har det bra.
Jag vill inte att det ska verka som om jag står på nåns sida.
- Fantana. - Hej!
Kom...
Hur är det?
- Bra. - Så bra.
Jag blev irriterad på Diamond på lunchen, och jag har undvikit honom,
men det är svårt att vara arg på honom,
för det är bara sån han är, så jag glömde varför jag var arg.
Jag tänker inte låta hans kläder eller utseende distrahera mig.
Vart är du på väg?
- Paris, min kära. - Jaha, ska du till Europa?
Ja, till Paris, och sen till London.
Från London ska jag åka till Malawi.
Var ligger Malawi?
Malawi? I Afrika.
- Va? - Det ligger i Afrika.
Jag vet inte var Malawi ligger, men jag ska googla,
för det låter väldigt tropiskt. Det låter som en juice.
Jag måste lära mig alla nya länder.
- Jag älskar Malawi. - Jag kan bara Ghana och...
Det ligger i Östafrika.
Tänk om jag har fans i Malawi som jag inte känner? Det är skoj.
Det kändes inte så bra den här gången.
- Gillade du det inte? - Jo, men...
Jag vet inte... Särskilt härom dagen, vad det nu var för nåt.
- Khanyis grej? - Ja, var det verkligen nödvändigt?
Om det gjorde dig illa till mods vill jag be om ursäkt.
Nej, det är ingen fara. Jag gillar inte när Zari känner att hon kontrollerar...
- Jag förstår. - ...hur vi ska göra saker.
Hon ska inte få kontrollera och säga vad jag känner för dig.
- Det är det som är problemet. - Jag fattar.
Den dagen kändes det som om allting berodde på mig.
Jag tyckte inte om att de pratade om oss på det viset.
Vi har precis påbörjat nåt vackert... Jag tycker om att vara här.
När ses vi igen?
Jag vill inte ha Zari och all stress och dramatik.
Ja, men du kan inte...
Dessutom var du så tyst.
Jag var tyst för att inte ställa till med nåt.
Det hade kunnat gå att lösa på ett bättre sätt
mellan mig, Zari och Diamond om problemet hade varit Diamond,
men eftersom problemet är jag och Zari och att jag inte gillar den hon är,
fanns det inget som Diamond hade kunnat göra.
Nu kan vi bara få lugn och ro.
Kom igen, en ordentlig kyss.
Åh, Dia...
- Glöm mig inte. - Det ska jag inte.
Herregud...
Du vet att jag älskar dig.
- Kom ihåg det. - Jag älskar dig också.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu