‎Comerțul cu sclavi secătuiește vestul Africii Centrale.
‎Mii de oameni sunt trimiși pe nave spre țărmuri străine,
‎fără să-și mai vadă vreodată casele sau familiile.
‎Njinga, regina regatului Ndongo, iar acum, a Matambei,
‎va lupta până la ultima suflare pentru a-și apăra regatul.
‎Nu-i lăsați să scape!
‎Așa! Fugiți!
‎E rândul vostru să fugiți.
‎Dar victoria nu vine cu pace.
‎Trec patru ani și portughezii încă le țin ostatice pe surorile ei.
‎Prețul libertății lor
‎e ca Njinga să permită portughezilor acces la rutele comerțului cu sclavi.
‎Ea refuză să facă o concesie.
‎Se pare că te-ai descurcat fără noi, soră!
‎Kambu?
‎Kambu!
‎Este emisarul guvernatorului.
‎L-au trimis cu mine ‎ca să-ți transmită un mesaj.
‎Ți-am înapoiat sora.
‎Acum deschide piețele de sclavi!
‎Sora mea Funji e încă la voi.
‎Până nu e liberă,
‎nu vor exista piețe de sclavi.
‎Și nu va fi pace fără sora mea.
‎Afară!
‎REGINE AFRICANE
‎FORTUL MASSANGANO
‎Tatăl nostru din ceruri...
‎Funji e ținută ostatică în fortăreața portugheză
‎Fortul Massangano.
‎FORTUL MASSANGANO
‎Chiar și în captivitate,
‎se dovedește valoroasă pentru Njinga.
‎Du-te, copila mea, și nu mai păcătui!
‎AL 12-LEA AN DE CAPTIVITATE AL LUI FUNJI
‎Trebuie să-mi spun penitența.
‎Asta e casa Domnului.
‎Las-o să-și spună penitența!
‎Mai repede!
‎Sfântă Maică, roagă-te pentru noi!
‎Sfântă Maică a lui Dumnezeu,
‎roagă-te pentru noi!
‎Preasfântă Maică a lui Iisus,
‎roagă-te pentru noi!
‎Funji este practic spion pentru Njinga.
‎Lasă bilete în capelă,
‎preluate apoi de o rețea de mesageri
‎și duse la sora ei.
‎TABĂRA DE RĂZBOI A LUI NJINGA ÎN DEMBOS
‎Funji a confirmat ce bănuiam.
‎Portughezii au probleme mari.
‎Olandezii le-au luat Luanda.
‎Ar putea fi bine pentru noi.
‎Sau nu.
‎Războinicul Imbangala Njinga Mona este ‎marele general și confident al reginei.
‎Numele lui înseamnă „Fiul lui Njinga”
‎și așa îl și vede.
‎Dușmanul dușmanului meu ‎mi-ar putea fi prieten.
‎Ar trebui măcar să-i contactăm.
‎Să vedem ‎dacă există posibilitatea unei alianțe.
‎Dacă va fi voința strămoșilor, ‎mă voi folosi de olandezi
‎ca în sfârșit ‎să-i îngenunchez pe portughezi.
‎În 1641, sosesc olandezii.
‎Ei sunt acum ‎cei mai puternici din Atlantic.
‎BRAZILIA ‎OCEANUL ATLANTIC DE SUD
‎Portughezii dețineau monopolul ‎asupra comerțului cu sclavi
‎de peste un secol.
‎Acum, Franța, Marea Britanie ‎și Olanda au intrat în joc
‎și își vor partea.
‎Profiturile obținute sunt inimaginabile ‎după standardele de azi.
‎Economia bazată pe sclavi
‎sporește dramatic ‎averile regatelor din Europa.
‎Toată lumea vine în Africa
‎pentru a extrage aurul negru, ‎adică oamenii,
‎ca să poată clădi Americile ‎și alte economii prin muncă gratuită.
‎Ei bine?
‎Au adus acești străini ‎ca să lupte alături de noi,
‎sau tot iepurește trebuie să dormim?
‎Doar după ce o femeie se culcă ‎cu doi bărbați
‎va ști pe care îl preferă.
‎Când vei dansa cu rivalul,
‎să nu închizi ochii!
‎Trebuie să-i cunoști pe acești oameni ‎dintr-o poziție de putere
‎și autoritate.
‎De pe tronul meu.
‎Ca rege-femeie.
‎Da.
‎Atunci, s-a decis.
‎Să le arătăm acestor străini ‎foarte clar cine sunt!
‎Liderul pe care n-au curaj să-l ignore.
‎Să intre!
‎E un punct de cotitură, cred, în parte,
‎pentru că Njinga își dă seama
‎că ar putea profita politic ‎de rivalitățile europene.
‎Luați loc, vă rog!
‎Am auzit că ați pus stăpânire pe Luanda.
‎Felicitări!
‎Mulțumim!
‎Poate bem un vin din acela ‎care vă place vouă, ca să sărbătorim.
‎Regina e foarte amabilă.
‎Poate mai târziu.
‎După ce vorbim despre afaceri.
‎După muncă.
‎Olandezii sunt într-adevăr înțelepți.
‎Așadar, ați cucerit Luanda.
‎Ce va face formidabila voastră armată?
‎- Cum adică? ‎- Cu inamicul nostru comun:
‎portughezii.
‎Cât de mult vă doriți să dispară?
‎Am auzit povești despre măreața Njinga,
‎cu care portughezii ‎n-au avut nici prietenie, nici pace.
‎Aici nu s-a mai văzut ‎nici prietenie, nici pace
‎de la sosirea portughezilor încoace.
‎Suntem un popor ‎care fuge de extincție încă de la naștere.
‎Așa că vreau să dispară de aici.
‎Atunci, vrem același lucru.
‎Mai mult sau mai puțin.
‎„Mai mult sau mai puțin.”
‎Vreau să spun ‎că ne aflăm aici pentru negoț,
‎dar toată lumea știe că Njinga ‎i-a blocat cu vitejie pe portughezi,
‎aș zice eu,
‎pe rute comerciale importante ‎către piețe-cheie.
‎Piețe de sclavi.
‎Și eu am auzit ‎că ați cucerit plantațiile portugheze
‎de la Americi până pe Coasta de Aur.
‎Pământuri care țipă
‎să fie arate ‎de poporul nostru cocoșat de muncă.
‎Am dreptate?
‎Regina e bine informată.
‎Ca măcar să iau în calcul ‎ceea ce vreți voi,
‎trebuie să obțin ce vreau eu mai întâi.
‎Am pățit-o de prea multe ori ‎cu portughezii.
‎Promisiuni, jurăminte ‎încălcate, fără valoare.
‎Noi nu suntem portughezii.
‎Și totuși, ‎setea voastră de sclavi e aceeași.
‎De ce ai nevoie?
‎De soldați și arme. ‎Și, mai presus de toate...
‎de recunoaștere.
‎Dacă aș fi de acord să colaborăm,
‎trebuie să mă recunoașteți ca regină.
‎Și nu ca supusa voastră.
‎Dar poate e prea multă muncă
‎pentru azi.
‎Poate bem vinul acela, acum.
‎Da?
‎Njinga nu-și ascunde niciodată disprețul ‎față de portughezi,
‎iar olandezii sunt un mod convenabil ‎de a le contesta puterea.
‎Olandezii nu sunt ca portughezii.
‎Ei nu vor ‎să cucerească regatul ei, Ndongo.
‎Chiar ai de gând să lași olandezii ‎să țină piețele de sclavi?
‎Trebuie să negociez cu ei.
‎Știu ce am văzut când m-am întors.
‎Sate întregi golite.
‎Distruse de portughezi.
‎Nici urmă de om.
‎Unde rătăcesc doar duhurile rele.
‎Asta se va întâmpla cu noi toți?
‎Firește că nu, Kambu.
‎- De ce întrebi? ‎- Atunci de ce continui
‎să negociezi cu ei?
‎Chiar și acum, când știm fără îndoială
‎că vor ce vor și portughezii.
‎Pentru că portughezii încă sunt ‎cel mai mare dușman al nostru!
‎Olandezii sunt ‎cea mai bună șansă de a-i învinge!
‎De a o mai vedea pe Funji vreodată!
‎Olandezii au nevoie de noi.
‎Asta ne oferă un avantaj.
‎Fără avantaj, nu există speranță.
‎Cei mai buni dintre noi
‎vor fi luați în continuare.
‎Tu îți amintești vreun moment
‎când ai dormit liniștită?
‎Nu.
‎Trebuie să facem tot posibilul
‎să supraviețuim ca să luptăm încă o zi.
‎Dacă olandezii sunt de acord ‎să lupte alături de noi
‎și să mă recunoască drept egal,
‎atunci, împreună, ‎putem scăpa regatul de portughezi.
‎Și nu mă vor mai putea ignora.
‎Njinga își continuă atacurile ‎asupra portughezilor.
‎Are un impact uriaș ‎asupra comerțului transatlantic cu sclavi.
‎În timp ce, la apogeu,
‎portughezii exportau
‎între 10.000 și 13.000 de sclavi anual,
‎numărul scade aproape la zero.
‎Pe regele portughez ‎îl înfurie pierderile atât de tare,
‎încât trimite alt guvernator.
‎Numele lui e Souto-Maior.
‎Adună o armată numeroasă în 1646,
‎cea mai mare cu care s-a confruntat Njinga.
‎Portughezii vin spre tabăra lui Njinga
‎din regiunea Dembos.
‎Vin mai mulți, regina mea!
‎Ne înconjoară!
‎Retrageți-vă în pădure! Haideți!
‎Njinga trebuie să fugă și să lase în urmă
‎mulți dintre oamenii ei, ‎inclusiv pe sora ei, Kambu, încă o dată.
‎KILOMBO‎ DIN DENBOS
‎Nu așa se intră într-o reședință regală.
‎Cum îndrăzniți?
‎Te rog! Eu...
‎Nu!
‎Când portughezii află că Funji îi spiona,
‎se înfurie foarte tare.
‎Așa că decid să-i arate lui Njinga
‎că nu va câștiga de data asta.
‎Că o s-o calce în picioare.
‎Armatele lui Njinga sunt din nou în mișcare
‎când se află că Funji a fost ucisă, iar Kambu a fost răpită.
‎Cum să ne luăm rămas-bun fără trup?
‎Se poate întoarce fără trup?
‎Acum e strămoașă.
‎Avem încă un spirit
‎al unui războinic regal curajos ‎care ne veghează.
‎Fii tare!
‎Nimic nu se întâmplă ‎fără voia zeilor, Njinga.
‎Dacă-i fac același lucru lui Kambu?
‎N-o pot pierde și pe ea. Nu pot.
‎Nu pot.
‎Știu...
‎că doare.
‎N-o pot pierde și pe ea.
‎E vorba de surioara ei,
‎pe care trebuia s-o protejeze toată viața.
‎Îmi imaginez că se simte foarte vinovată
‎că nu a putut s-o protejeze.
‎Veghează-ne, Funji!
‎Sacrificiul tău nu va fi în zadar.
‎Funji e moartă,
‎iar Njinga are mare nevoie de olandezi ‎ca s-o salveze pe Kambu.
‎Are nevoie ca ei să semneze tratatul.
‎Portughezii o țin captivă pe Kambu la Fortul Massangano.
‎Njinga nu are destul armament ca să încerce s-o salveze singură.
‎Prin tratat, vreau Fortul Massangano,
‎adică am nevoie de soldați olandezi, ‎muniție și arme.
‎De ce e atât de important fortul?
‎De ce e atât de important?
‎Massangano e ultima fortăreață ‎a portughezilor,
‎dacă nu cea mai puternică.
‎De fapt, e foarte important din punct ‎de vedere strategic. Dacă ar cădea azi,
‎portughezii ar fi terminați, ‎ăsta le-ar fi sfârșitul.
‎De ce e atât de important pentru mine? ‎Nu, domnule!
‎Ar trebui să fie foarte important ‎și pentru dumneata, nu?
‎Da, înțeleg.
‎Dar totuși, un tratat de genul ăsta cu o...
‎Rege-femeie din Ndongo.
‎Să zicem că e complicat.
‎Nu s-a mai făcut așa ceva.
‎Nu știu dacă e posibil.
‎Deci, nu e imposibil.
‎Adică, dacă ar fi posibil, ‎și nu promit nimic,
‎dar, dacă ar fi...
‎firește că prețul ar fi mare.
‎Cât de mare?
‎Vrem mai mulți sclavi.
‎Ce ți-am spus?
‎Vipere. Toți.
‎Deja mi-ați luat nenumărați oameni.
‎Vrem acces ‎la piețele de sclavi portugheze,
‎fără intervenții din partea portughezilor.
‎Olandezii vor ca Njinga ‎să le permită să exploateze
‎sistemul portughez de sclavie, ‎de la rutele comerciale la piețe.
‎Ea a demonstrat ‎că le poate închide oricând.
‎Așa că au nevoie de cooperarea ei.
‎Vreau să-mi dați în scris,
‎ceea ce înseamnă ‎că îmi recunoașteți oficial poziția...
‎de conducător independent ‎și legitim al Ndongo și Matamba.
‎Pe picior de egalitate ca rege ‎și partener...
‎în această luptă contra portughezilor ‎și pe acest teritoriu.
‎Cum am spus,
‎e o cerință mare.
‎Pe măsura prețului vostru...
‎cum ai spus.
‎Njinga semnează ‎un tratat oficial cu olandezii.
‎E de acord să le dea ‎jumătate din prizonierii de război,
‎pe care îi pot înrobi ‎și folosi pe plantațiile lor.
‎În schimb, olandezii acceptă ‎să o susțină pe Njinga,
‎atât militar, cât și politic.
‎E un troc.
‎Cum protejezi oamenii ‎într-o epocă de sclavie omniprezentă,
‎în care sclavia e pe toate drumurile?
‎În care violența colonizării ‎produce fie sclavi,
‎fie oameni care reușesc ‎să reziste prin alianțe
‎cu puterile europene care înrobeau.
‎Njinga, cu ajutorul soldaților olandezi,
‎începe să plănuiască un atac ‎asupra Fortului Massangano, pentru Kambu.
‎După două săptămâni, ‎mai au o zi și atacă fortul.
‎Trăiască regina noastră!
‎Trăiască! Ce te aduce aici?
‎Ne scuzați, vă rog?
‎Au trimis un detașament mare ‎de la Lisabona să lupte cu olandezii,
‎care au nevoie de soldații lor înapoi.
‎Cum adică?
‎Chiar și de cei de aici?
‎Toți, până la ultimul, ca să apere Luanda.
‎Nu suferă amânare?
‎Mai avem o zi până la cucerirea fortului
‎și eliberarea lui Kambu.
‎Nu pot face asta!
‎Nu cred că avem de ales.
‎Din câte se știe,
‎foarte mulți portughezi debarcă în Luanda.
‎Nu.
‎Să vină ‎Nganga!
‎Strămoșii trebuie să fi ales altă cale.
‎Nu putem ajunge iar așa departe ‎doar ca să renunțăm.
‎E prea departe. Nu avem timp s-o chemăm.
‎Atunci spune-le să mă mai lase o zi!
‎Doar una.
‎Și voi veni personal
‎cu soldații noștri și ai lor ca să luptăm.
‎Dar am promis să-i ajutăm.
‎Da. Dar nu azi.
‎Mâine.
‎Nu cred că mai au până mâine, regina mea.
‎Dacă pierd Luanda,
‎tot ce am dobândit azi va fi pierdut!
‎Au nevoie de soldați înapoi acum.
‎Trebuie să alegem.
‎Spune trupelor să plece!
‎Dar, imediat ce se termină totul,
‎ne întoarcem, așa cum am promis, ‎s-o salvăm pe Kambu.
‎Când Njinga revine în sfârșit la Luanda,
‎vede ultimele nave olandeze ‎dispărând la orizont.
‎Portughezii au preluat din nou ‎controlul orașului.
‎Njinga este devastată ‎că olandezii au dezamăgit-o.
‎Își dă seama ‎că, fără sprijinul lor militar,
‎îi va fi mult mai greu ‎să-i învingă pe portughezi.
‎Nu lupta e problema, cu sau fără olandezi.
‎Sunt încă un ghimpe în coasta lor, ‎dar tot n-o avem pe Kambu.
‎Parcă sunt hotărâți s-o păstreze ‎orice am face.
‎Atunci vom lupta până nu mai au de ales.
‎Ești la fel de tare ca la început.
‎Dar încă nu sunt nemuritoare.
‎Și nici Kambu nu e.
‎Și am nevoie de ea să mă înlocuiască ‎atunci când nu voi mai fi.
‎I-am găsit ascunși în capelă.
‎Pe tine te cunosc, nu-i așa?
‎Ce căutai în Wandu, vechiul meu prieten?
‎Prieten?
‎Acum ești cu iezuiții?
‎Nu sunt iezuiți. Sunt cu capucinii.
‎Care e diferența? ‎Toți îi servesc pe portughezi.
‎Nu suntem prieteni cu portughezii. ‎Ei răspund în fața Romei.
‎- Romei? ‎- Nu Lisabonei.
‎Da. În fața papei.
‎Toți catolicii fac asta.
‎Chiar și regele Portugaliei.
‎Vezi tu, n-am uitat tot ce m-ai învățat ‎la botez, nu-i așa?
‎Slavă Domnului, regină Njinga!
‎Toți catolicii răspund în fața papei.
‎Atunci ce-ar fi să-l decapităm pe papă ‎în locul tău?
‎Din moment ce tu ești doar coada șarpelui,
‎iar el e capul.
‎Njinga Mona, ‎nu-i mai speria pe oaspeții noștri!
‎Azi nu vor avea loc decapitări.
‎Ocupă-te de ei să se simtă bine!
‎Acum!
‎Ce e?
‎Poate am alergat prea mult după coadă.
‎De data asta, ‎cred că Njinga Mona are dreptate.
‎În aceste vremuri grele, am nevoie ‎de ajutorul Tău, de îndrumarea Ta.
‎Amin!
‎Sper că nu te deranjez, ‎vechiul meu prieten!
‎Nu, nu m-ai deranjat.
‎Când te-am văzut,
‎mi-am amintit ‎de botezul meu de acum mult timp.
‎A fost o zi binecuvântată și memorabilă.
‎Am făcut mai mult afaceri.
‎Glumesc.
‎Chiar a fost memorabilă.
‎Voi trece direct la subiect.
‎Papa trebuie să mă recunoască ‎drept conducătorul legitim al Ndongo.
‎Dacă mă recunoaște,
‎portughezii vor fi nevoiți să facă la fel.
‎Altfel, ar însemna ‎să nu-l asculte pe papă.
‎Nu pot face asta.
‎Am nevoie ca tu ‎și prietenii tăi capucini să mă ajutați
‎astfel încât să mă recunoască.
‎- Nu e așa de simplu. ‎- Știu.
‎Cum facem?
‎Prin dovada convertirii.
‎Nu doar a ta.
‎A întregului Ndongo.
‎- Obiceiurile voastre... ‎- Și cultura noastră.
‎Am nevoie de papă.
‎Și am nevoie de ajutorul tău ‎ca să-l aduc de partea mea.
‎Tu
‎și prietenii tăi capucini mă veți ajuta?
‎Părintele Zelotes e de acord s-o ajute.
‎Așa că Njinga începe ‎să-i trimită scrisori papei.
‎Spune că e dispusă ‎să se întoarcă la creștinism.
‎De asemenea, solicită oameni, misionari,
‎care să-i boteze poporul. ‎Ea a adus creștinismul
‎în regatul ei.
‎Cât ea așteaptă un răspuns de la papă,
‎portughezii îi exploatează ‎nevoia disperată
‎de a o recupera pe Kambu.
‎Un sol religios vine ‎să negocieze eliberarea ei.
‎Portughezii cer să încetezi ‎cu practicile belicoase
‎dacă vrei să îți mai vezi sora.
‎„Practici belicoase”.
‎Cine vorbea!
‎Tot ce vă cer
‎este să mi-o înapoiați pe sora mea,
‎succesoarea mea legitimă,
‎și să ne lăsați în pace.
‎Dacă ați face asta, n-ar mai fi război.
‎Trebuie să punem capăt ‎obiceiurilor voastre păgâne.
‎Ne trebuie dovada clară ‎a convertirii tale la creștinism.
‎Și a convertirii poporului tău.
‎Cum îndrăznești?
‎Lasă-l să termine!
‎Și...
‎Și ce?
‎Guvernatorul Chichorro cere ‎și 200 de sclavi
‎în semn de bunăvoință.
‎Biserica Catolică e foarte implicată ‎în comerțul cu sclavi.
‎Nu cred că am vorbit detaliat ‎despre rolul jucat de biserică
‎în comerțul cu sclavi
‎și cum se îmbogățește Biserica Catolică ‎din comerțul cu sclavi.
‎Să văd dacă am înțeles!
‎Ne cereți
‎să întoarcem spatele strămoșilor noștri,
‎să renunțăm la cultura noastră,
‎la ceea ce cunoaștem de la naștere,
‎și pentru ce?
‎Pentru un zeu...
‎al cărui nume nu-l putem pronunța,
‎a cărui limbă nu o putem vorbi?
‎Și, pe lângă toate astea,
‎cereți
‎încă 200 de sclavi pe lângă miile...
‎Miile
‎pe care i-ați luat deja?
‎Asta e tot?
‎O să vă mulțumiți cu atât?
‎Iisus al vostru vorbește ‎despre iubire și compasiune.
‎Voi aveți așa ceva?
‎Nu mai dau 200 de sclavi.
‎Eu...
‎Noi v-am dat destul.
‎Ca s-o recupereze pe Kambu, ‎Njinga acceptă unele condiții portugheze,
‎dar refuză să le dea 200 de sclavi, ‎cum au cerut.
‎E ca și cum le-ar refuza
‎aproape jumătate de milion de dolari ‎în banii de azi.
‎2 ANI MAI TÂRZIU
‎Pentru a-l convinge ‎pe papă s-o recunoască,
‎Njinga a construit biserici în regatul ei
‎și a organizat botezuri în masă ‎pentru poporul ei.
‎Unde este?
‎Fiindcă s-au respectat unele condiții,
‎portughezii o eliberează ‎pe sora ei, Kambu,
‎dar papa încă nu o recunoaște ‎ca monarh creștin suveran.
‎Iat-o!
‎Kambu!
‎Mulțumesc, strămoșilor!
‎Uită-te la tine!
‎Surioara mea mai mică!
‎Pe cine faci tu mică?
‎- Kambu! ‎- Kambu!
‎Mulțumesc!
‎Ongoyo dansează bine.
‎Aș fi vrut să fie și Funji să vadă.
‎Și tata.
‎Sunt.
‎Strămoșii noștri ‎pășesc mereu alături de noi.
‎Știu că nu ți-a fost ușor.
‎Ai permis toate aceste...
‎obiceiuri catolice ‎în rândul oamenilor noștri.
‎Pentru a-l convinge pe papă.
‎Pentru a asigura pacea.
‎Pentru a asigura succesiunea ta
‎și viitorul poporului nostru.
‎N-am făcut nimic ‎din ce nu m-au îndrumat strămoșii.
‎Și cu siguranță n-am făcut-o ‎pentru vreun alb,
‎oricât de puternic s-ar crede.
‎Știu.
‎Pentru că nu voi fi mereu aici.
‎Nu vorbi așa, Njinga!
‎Când eu nu voi mai fi...
‎amintește-ți prețul plătit ‎pentru a fi aici!
‎Străduiește-te să protejezi!
‎Dacă eu nu sunt de ajuns?
‎Cât timp pășim cu strămoșii,
‎suntem mai mult decât de ajuns.
‎Nu suntem niciodată singuri.
‎5 ANI MAI TÂRZIU
‎Njinga încearcă să-l câștige pe papă
‎cu scrisori după scrisori, ani la rând, ‎un deceniu chiar.
‎Până când primește ‎o scrisoare decisivă pentru ea,
‎care atestă că sunt stat african-creștin,
‎iar portughezii trebuie să-i recunoască.
‎Cred că e pacea.
‎În sfârșit, pacea.
‎Pentru că și cei mai buni războinici
‎trebuie să lase armele jos într-o zi,
‎fie pe câmpul de luptă, ‎care e moartea glorioasă a războinicului,
‎fie, ca în cazul ei, pe tron,
‎unde va muri.
‎Când Njinga ajunge la sfârșitul vieții,
‎comerțul cu sclavi a explodat.
‎Practic, nu există nicio țară,
‎sau sunt foarte puține țări ‎care nu sunt implicate,
‎care nu jefuiesc continentul african
‎de milioane de sclavi africani.
‎Nu poate lupta cu așa ceva. ‎Nu poate lupta împotriva întregii lumi.
‎Njinga a fost ‎singurul lider african recunoscut
‎de conducătorii europeni la putere ‎ca rege-femeie.
‎Njinga a fost mama unei națiuni.
‎Dar și-a iubit țara
‎și pentru asta a făcut mari sacrificii.
‎Dar acele sacrificii au asigurat
‎independența regatului ei,
‎în timp ce restul Africii era înghițită ‎de imperialism.
‎Poveștile noastre trebuie spuse,
‎pentru că, de cele mai multe ori, ‎nu le-am spus noi.
‎Le-au spus alții pentru noi.
‎Angoleză fiind
‎și având acces la Arhive,
‎am găsit povestea lui Njinga
‎și, până în ziua de azi, ‎nu mi-a mai ieșit din cap.
‎E emoționantă.
‎E importantă
‎și în Angola...
‎și în lume.
‎Njinga încă trăiește.
‎Cred că e una dintre ‎cele mai mari războinice
‎și conducătoare din lumea asta.
‎La sfârșitul vieții lui Njinga,
‎toate lucrurile pentru care luptase se concretizaseră.
‎A garantat un regat sigur și independent pentru poporul ei.
‎Linia de succesiune pentru care s-a sacrificat atât de mult a dăinuit,
‎mai întâi prin sora ei, Kambu,
‎apoi prin alte trei femei-regi care au condus în continuare Matamba.
‎Ca în cea mai mare parte a Africii,
‎forțele europene cuceresc în cele din urmă continentul.
‎Și Ndongo cade în mâinile portughezilor și devine cunoscut sub numele de Angola.
‎Ca în majoritatea poveștilor de vânătoare spuse doar de vânător,
‎cutezanța lui Njinga a fost diminuată și povestea ei îngropată.
‎Apoi, în anii 1960,
‎o nouă generație de angolezi care luptau pentru independență
‎au revendicat-o pe Njinga ca fiind a lor,
‎un simbol al rezistenței, al speranței, o revoluționară.
‎O războinică puternică și o regină africană,
‎a cărei poveste merită spusă.
‎ȘASE MILIOANE DE SCLAVI ‎AU FOST EXPORTAȚI DOAR DIN ANGOLA
‎ÎNTRE 1525 ȘI 1866.
‎DUPĂ O LUNGĂ LUPTĂ PENTRU LIBERTATE,
‎OCUPAȚIA PORTUGHEZĂ DIN ANGOLA ‎S-A ÎNCHEIAT ÎN 1975.
‎Subtitrarea: Clarisa Ivanov