Hvem der?
-Raymond. -Hvilken "Raymond"?
Hvor mange Raymond'er kender du, Ray?
Vores far er død.
For egen hånd?
Nej, ikke for… Han var jo syg.
Må jeg komme ind?
Læg pistolen. Du ved, jeg ikke kan lide våben.
Så skulle du ikke banke på hos folk midt om natten.
Jeg prøvede at ringe, men din telefon var død.
Jeg er bagud med regningerne. Vil du have noget at drikke?
Kaffe.
Hvornår var jeg her sidst? For tre år siden?
Efter Athenas operation.
-Så må det være fem år siden. -Virkelig? Pis.
Hvem ringede til dig angående den gamle?
Hvem taler med ham mere?
Pastor West, hans præst.
Har Harris en pastor? Tager du pis på mig?
Ja, hans sidste ønske var, at hans sønner deltager i begravelsen.
Det er i morgen. Uden for Richmond.
Du behøver ikke tage med. Han er død. Han finder aldrig ud af det.
Du er en meget kærlig mand.
Hvad er planen så?
Jeg tager af sted tidligt før solopgang, men jeg kan ikke alene.
Jeg har ikke kørekort, Ray.
Jeg blev taget for spirituskørsel.
Efter to øl. Jeg er ikke blevet standset i 20 år.
Jeg kørte hertil for at få fat på dig,
men bliver jeg standset, er jeg ude at skide.
Hvorfor kører din kone ikke?
Vi har problemer.
Hun forlod mig i december.
Ho, ho, ho.
Hvorfor sagde du "for egen hånd"? Hvorfor skulle han begå selvmord?
Det troede jeg altid, han ville.
Sådan et bittert røvhul. Frustreret.
Alt, han rørte ved, blev til lort. En dag ville han nok gøre en ende på det.
Hele barndommen fantaserede jeg om,
at han stak en pistol i munden og blæste knoppen af.
Jøsses.
Tager du virkelig med?
Efter det, han gjorde mod dig?
Arbejder du stadig på fabrikken?
Nej. Jeg blev fyret.
For hvad?
Det ved jeg ikke. En disput.
"Disput"? Fornemt.
Ville den anden også bruge det ord?
Det er svært for ham at tale uden tænder.
Hvad handlede det om?
-Ikke noget. -Hvad handlede det om, Ray?
Han sagde N-ordet. Jeg bad ham lade være. Det eskalerede.
Hvad arbejder du så med nu?
Byggeri. Her og der. Jeg har to dage i den her uge.
Endnu en god grund til at droppe en begravelse.
Jeg så en kvinde gå tidligere. Er der fremtid i forholdet?
Har du nogen spillejob?
Næ, jeg har ikke optrådt i 100 år.
Hvorfor ikke? Det lød godt.
-Jeg spiller ikke mere. -Jeg hørte dig udenfor.
-Nej. -Jeg hørte det.
Jeg har ingen blæsere mere. Jeg solgte dem.
-Solgte du dine blæsere? -Det er fint.
Intet arbejde og ingen blæsere? Det lyder risikabelt.
Jeg har det fint. Jeg er clean på syvende år.
Nå da, det er flot. Jeg er stolt af dig.
Er det nu, vi krammer?
-Kram den. -For fanden.
Han har jo andre koner.
Du kan invitere dem med.
Næ.
Kan du huske hende serberen? Branka.
Branka… Hold da op. Godt husket. Hun var fandeme lækker.
Jeg må have spillet den af til hende 100 gange. Også dig.
-Nej, jeg havde travlt med at knalde. -Du er fuld af løgn.
-Hvordan fik han kvinder som hende? -Han kunne være sjov, når han ville.
Tæller det som sjov at prygle os med sit bælte? For så var han drønsjov.
Ray.
Jeg vil med.
Ikke fordi han spurgte, men fordi jeg vil.
Jeg vil vide, hvordan det ser ud at lægge ham i jorden. Hvordan det føles.
Men jeg frygter, det slår mig ud.
Kom med.
Vent et øjeblik.
Er den nu nødvendig?
Man ved aldrig.
Nøgler… Sådan.
Hvor er vi?
Vi har kørt i halvanden time.
Jeg drømte, jeg var på et naturhistorisk museum.
Der var et teateragtigt vindue. Husker du dem?
De nøgne hulemænd, der dræbte en mand… Din mor tog os med.
Nej. Det var din mor.
Min mor hadede det sted. Det gav hende myrekryb.
Nej. Var det ikke din mor…
Måske har du ret. Nå, men…
Jeg er på museet, og far… Harris er en af de forhistoriske mænd.
Ja.
Så jeg prøver at knuse glasset og befri ham.
Men jeg kigger ned og… Jeg er også nøgen som hulemændene.
Hvad tror du, det betyder?
At det kræver meget mere end et hul i jorden at få den gamle ud af hovedet.
Jeg kan ikke forestille mig ham som dreng.
Hans far var uhyrlig mod ham. Vi gentager det bare.
-Det behøver vi ikke. -Men det gør vi. Sådan er reglerne.
Var du uhyrlig mod din søn?
Hør… Undskyld.
Hallo? Pastor West?
Hvordan går det?
Ja, vi er på vej. Skal vi komme direkte til dig?
Okay. Du kan give ham det her nummer.
-Var det alt? -Jep.
-Det er en fed butik. -Tak.
Er det din?
Ja, helt sikkert. Ligner jeg en chef?
Ja, det gør du da.
…de fleste piger i Sydstaterne.
-Jeg ville gøre lidt oprør. -Nå?
Det er fantastisk.
Hvad var det for noget?
Ikke noget.
De flokkes bare om dig, hvad?
Som fluer om lort.
Pastor West ringede.
Hvor længe har de kendt hinanden?
Jeg går ud fra, at far døde alene.
Han trådte til for at gøre det mindre desperat og deprimerende.
Og sådan ser afslutningen ud, når man har stødt alle fra sig.
Og nu har de tilkaldt os til at dække over det.
Har du ingen gode minder om ham?
Jeg har nogle. Bare jeg ikke havde.
Hvorfor?
Hallo? Raymond.
Det er mr. Canfield fra Remembrance Begravelsesforretning.
Nå ja. Hej.
Jeg vil starte med at sige, at dit tab gør mig ondt.
Tak for det.
Jeg mødte din far for nogle år siden, da han arrangerede begravelsen.
Meget karismatisk. Et følsomt menneske.
Jeg kondolerer.
Hvad arrangerede han?
Han ville have en åben kiste.
Det betyder selvfølgelig balsamering, og det skal vi straks i gang med,
hvis han skal ses tidlig eftermiddag,
som han bad om.
Okay.
Din far betalte forud for kisten og gravstenen
og et depositum på balsameringen, men han betalte aldrig restbeløbet.
-Jeg ved, det er svært nu… -Hvor meget?
-Hvabehar? -Det er min bror Ray.
Her.
-Rart at møde dig. Jeg kondolerer. -Hvor meget koster det?
Med skatter bliver det $475, og det inkluderer kosmetisk arbejde.
Taler du om sminke?
Ja. Vi vil forberede ham, så oplevelsen er så givende…
Det er en latterlig udgift. Den tager vi ikke. Vi behøver ikke se ham.
Undskyld mig? Det hørte jeg ikke.
Gør det bare. Vi afregner, når vi kommer.
Og en mr. Mendez, jeres fars advokat, ringede for at høre, hvordan det gik.
-Og jeg sms'er hans nummer nu. -Okay, mange tak.
Vi ses snart.
Harris' advokat?
Altså, $500? Har du råd til det?
Nej, men begravelsen sker kun én gang.
-Vi gør det ordentligt. -Jeg har ikke råd.
-Jeg betaler ikke. -Det gør jeg. Er det fint med dig?
Kors i hytten.
Sæt medhør på.
-Max Mendez. -Ja. Mr. Mendez, jeg hedder Raymond.
Min far var Ben Harris.
-Ja, jeg kondolerer. -Tak.
Din far var en eksemplarisk mand. Og så charmerende.
Ja, han bliver helt sikkert savnet.
Ville du tale med os?
Ja. Jeg har desværre en anden klient, der venter.
Kan I komme forbi lidt senere? Vi må drøfte nogle ting.
Er din bror Ray hos dig?
Ja.
-Godt. Kl. 11.00? -Kl. 11.00 er fint.
Jeg sms'er min adresse. Og som din far sagde, à bientôt.
À bientôt?
Husker du, han tvang os til fransktimer, og så skiftede han mening og droppede det?
Jeg var glad for de timer.
Tak.
Undskyld.
-Jeg leder efter mr. Canfield. -Hej. Det er mig.
Raymond Harris?
-Ja. -Godt at møde dig.
-Det er Ray. -Hej.
Rose, find ud af, hvornår mr. Harris er klar.
Jeg kondolerer.
Havde I en god tur?
Ja, tak.
Hvor bor du?
-Et par hundrede kilometer herfra. -Du ligner din far.
Mr. Harris er klar om et par minutter. Felix finder jer.
Godt. I mellemtiden vil jeg vise jer kisten, jeres far valgte på forhånd.
Kom med denne vej.
Tak.
Kan I vente her? Jeg er straks tilbage.
Virkelig?
Den nærigste mand nogensinde.
Det handlede ikke om prisen.
Jeg tilbød ham rabat på andre kister, men han insisterede.
Han sagde, det var det bedste ved at være jøde. Kistens ydmyghed.
Og det fører mig til spørgsmålet.
Han var nære venner med pastor West, men vil I også have en rabbiner til stede?
-Det behøves ikke. -Han var ikke jøde.
Han konverterede i en halv time engang. Og han var stadig ulykkelig.
Ingen rabbiner. Tak.
Mr. Harris er klar.
Jeg kondolerer.
Jeg har arbejdet på ham.
Han var ret udtæret.
Ja. Tak.
Hvordan døde han?
Det må I tale med hans læge om,
men jeg tror, der stod hjertesvigt og lungekræft på dødsattesten.
Jeres far ville begraves nøgen i kisten.
Jeg foreslår, han får en skjorte på til visningen, hvis I har en.
Kommer der mange mennesker?
Det tror jeg ikke.
Vi lader jer være alene med ham.
Hvornår så du ham sidst?
Til et af dine bryllupper.
Nå. Han kom kun til mit bryllup med Marsha.
Ja.
Han kaldte din svoger for sinke, og din svigerfar overfaldt ham næsten.
Den reception var én kajeryster fra en katastrofe.
Sludder. Omskriv ikke historien.
Var han altid så lille? Hvorfor ville han begraves nøgen?
Han var en rigtig ekshibitionist.
Hans pik er større end vores.
Det var specielt at se ham ligge der.
Han er virkelig borte nu. Jeg kan mærke det.
Jeg har det godt med det. At give slip.
Tilgivelse er godt.
Kom ind, de herrer.
Det er godt endelig at møde jer og se, hvordan I ser ud.
-Tak, fordi du vil mødes med os. -Ja da. Tag plads.
Kaffe? Vand?
-Ellers tak. -Nej tak.
Det er besynderligt. Jeg hørte ham ofte sige:
"Mine sønner, mine børn, mine drenge."
Hvor længe kendte du vores far?
I cirka syv år.
Jeg repræsenterede én, der sagsøgte ham for bagvaskelse.
Og min klient vandt sagen.
Jeres far var så imponeret,
at han hyrede mig til at sagsøge Bon Air by.
For hvad?
Julekranse på rådhuset. Det brød med adskillelsen af kirke og stat.
-Hvordan havde han råd? -Jeg arbejdede gratis.
Jeres far var et stort konversationstalent, en indædt debattør.
Ikke nødvendigvis sofistikeret, men utrættelig.
Jeg ville betale meget for at høre ham brokke sig over verden.
Okay. Jeres fars testamente.
Han efterlader hele sin formue på omkring $5.200 på en konto
til de af hans sønner, der kommer til begravelsen.
Det er ikke meget, men kan hjælpe med begravelsesudgifterne.
Rejseudgifterne måske.
Eller I kan holde en reception for deltagerne bagefter.
Det er op til jer.
Jeres far efterlod jer også nogle personlige genstande i sin bolig.
Her er hans adresse.
Og ms. Delgado er der hele dagen.
-Ms. Delgado? -Ja.
Og det var også jeres fars ønske, at I graver hans grav.
Hvad?
At hans sønner graver hans grav alene uden maskiner.
I må godt bruge skovle.
Og så skal I sænke kisten ned i jorden og dække graven til igen.
-Sikket røvhul. -Nej, Ray.
-Nej… -Nej. Er det tilladt?
Begravelsespladsen er til alle trosretninger.
Jeres fars tonganske rødder krævede det.
Vores tonganske rødder.
-Ja. -Her er tilladelsen.
Når I kommer derhen, så meld jer hos bedemanden, så I kan grave.
Husk et gyldigt kørekort.
Hej. Vi er Harris' sønner.
Jeg kondolerer.
Tak.
Hvad var det?
-Hvad? -Det, du gjorde.
Nå. Ingenting.
Det lignede noget. Hvorfor gjorde du det?
Det er bare en dårlig vane.
Får du det bedre?
Det er fint. Der sker dig ikke noget.
Jeres fars værelse er ovenpå. Det sidste.
Jeg laver mad.
-Lucia. -Jeg hedder Raymond.
-Det er… -Raymond og Ray.
Der sker dig ikke noget.
Hvad er det?
Hans lille alter til sig selv.
MARINEPRIS
Halløj, se her.
Hvem fanden er de?
Det ved jeg ikke.
Er I sultne?
Nej. Ellers mange tak.
-Ellers tak. -Tak.
Jeg henter kasserne.
Se. Mødrene. Så smukke.
Før han sugede livet ud af dem.
Pis.
-Se, det er ligesom jul. -Bortset fra at vi ikke er børn.
Er vi ikke?
Vi er et par voksne mænd, hvis liv ikke flaskede sig.
-Sig ikke det. -Det er sandt.
Nu gør du mig vred.
-Så, så! Ro på. -Rend mig i røven.
-Sig ikke, mit liv ikke flaskede sig! -Det er på tide, du bliver vred.
Åh, n… Tak.
Tak.
Det ser lækkert ud.
Det er lækkert.
Det ved jeg.
Hvor længe har du arbejdet her?
Det er mit hus.
Jeg er vild med indretningen.
Meget ukonventionelt og stadig fornuftigt.
Tak.
Var Harris din lejer?
Nej. Min eksmand og jeg ejede en bilvask.
Harris kom og købte cigaretter.
Han var gammel, men venlig og god til at lytte.
Vi var kærester et stykke tid. Så fortsatte vi som venner.
Og da han blev syg sidste år, flyttede han ind.
Han kiggede altid på det billede af jer ved søen.
Jeg sagde: "Hvorfor ringer du ikke til drengene? De kan besøge dig."
Han svarede nej.
Han sagde: "Drengene var ikke de samme som voksne."
Er det en af dine?
Ja.
Han tog den fra mig efter et stort skænderi sommeren før sidste skoleår.
Han sagde, han havde pantsat den.
Jeg besøgte alle pantelånere i hele landet.
Han var altid et røvhul mod mig, men det var begyndelsen til enden.
Hvad skændtes I om?
Det aner jeg ikke.
Han fik den renset og istandsat for et par uger siden.
Tænk, at du synes, mit liv er elendigt.
-Det sagde jeg ikke. -Jeg hørte det.
Mit liv har ikke flasket sig.
-Det er én måde at sige fiasko på. -Nej, jeg…
Jeg kan lide tingene på en bestemt måde. Stabile.
Måske gør det mig kedelig eller doven.
Det kostede mig mine ægteskaber.
Olive sagde, jeg kunne lide klimaanlæg bedre end hende.
Første gang Marsha så mig stryge en skjorte,
græd hun, fordi hun troede, jeg var homo.
Jeg kan lide fred og ro.
Så måske flaskede mit liv sig ikke. Det er fint. Jeg sover godt om natten.
Vi kommer fra kaos.
ALTID I VORE HJERTER
Jeg håber, alt er tilfredsstillende.
Det er fint. Tak. Det ser godt ud.
Vi skal begynde overførslen til begravelsespladsen om halvanden time,
hvis vi skal nå hans ønskede begravelsestidspunkt ved solnedgang,
så I har tid til at grave.
Mr. Mendez talte vel med jer om jeres fars ønsker, hvad det angår?
Ja.
Jeg tror, det går.
Herligt.
-Undskyld mig. -Bonnie. Michael.
Hvem er Michael?
Det er ofte ubehageligt for sørgende at være de første, der ankommer
til et tomt lokale.
Altså, med afdøde alene.
Så nogle gange sender vi nogle ind.
Det koster ikke familien noget.
Og når lokalet fyldes, går de diskret ud.
-Fint. -Ja.
Men I skal underskrive nogle papirer på mit kontor.
Og jeg skal bruge jeres kørekort.
Knald nu ikke receptionisten til vores fars begravelse.
Okay, jeg prøver.
Du er kold som is, far.
Okay, tak. I må gå. Tak. Væk.
Jeg kan desværre ikke blive længere.
Tænk ikke på det. Tak, fordi du kom.
Nej, det er en glæde. Ja.
Det lød ikke rigtigt, vel?
Se lige dig. Du har et godt smil. Det er åbent. Det lyver ikke.
Er du gift? Børn?
Jeg er separeret. To gange skilt før det.
Hold da op.
Og hvor mange børn?
Jeg har en søn.
Han er i hæren…
Og hv…
Vil du ikke tale om ham?
Nej, det er fint…
Hvor længe er I i byen?
Hvis I mangler et sted at sove, er hans værelse ledigt.
Tak. Men jeg kan ikke sove i det værelse.
Hvorfor ikke? Hospitalssengen er væk,
og det hele sendes til Frelsens Hær eller smides ud.
-Ønskede han det? -Ja.
Han efterlod alle noget, og det var det. Resten skulle ud.
Men hvis du vil have noget af det,
såsom billeder af jer eller jeres mødre, er det fint med mig.
Hej.
Vi ses senere.
Ja, okay.
Kender jeg dig?
Det tror jeg ikke.
-Er du sikker? -Ja.
Hvorfor så du sådan på mig, da jeg gik forbi?
Som hvad?
-Tror du, jeg nyder det? -Nej, jeg…
Jeg prøver bare at forstå, hvad du er ude på.
Vent, du mindede mig om nogen.
Skal jeg være smigret? Er det det?
Jeg er ked af, jeg gloede på dig derude. Det var dumt gjort.
Ja, dumt og klamt.
Jeg vil bestræbe mig på at undgå at opføre mig som et røvhul.
-Okay.
Jeg hedder Ray. Det er min far, Harris.
Kiera.
Jeg var hans sygeplejerske på St. Anne's. Jeg kondolerer.
-Går du til alle patienters begravelser? -Nej.
Han bad mig komme.
Det gjorde ham glad at vide, jeg ville være der, og det ville jeg.
Noget ved din far tryllebandt mig.
En meget gammel sjæl. Plaget.
Hvordan var han som far?
Forfærdelig.
Det havde jeg ikke gættet.
Men ingen var der til sidst på nær hans veninde Lucia.
Så det forklarer det.
-Holder I en ceremoni? -Ja.
Vi graver selv graven, min bror og jeg. Hans sidste ønske.
Hvorfor ønskede han det?
Dit gæt er lige så godt som mit.
-Hvad er dit? -Han ville drille os.
Udøve sin magt over os så længe som muligt.
I kan altid afslå.
Ja. Det gjorde vi ikke.
Så virkede det.
Han var klar til at dø. Han frabad sig endda smertestillende.
Han ville dø ved sine fulde fem.
Jeg tror, musik hjalp ham igennem meget af det.
Han tog høretelefoner på, satte dem i telefonen, lukkede øjnene
og red smerterne af.
Jeg spurgte ham: "Hvad er det for noget musik?"
Han sagde: "Det er hemmeligt."
Men om natten, når jeg så til ham,
kunne jeg se, det var den samme sang igen og igen.
Han faldt i søvn, mens han lyttede til den, når han kunne.
Hvilken sang?
Det ved jeg ikke. Noget instrumentalt. Bluesagtigt måske.
Jeg må gå.
Kommer du ud til begravelsespladsen senere?
Nej, det havde jeg ikke tænkt mig.
Nå, okay.
-Jeg kan ikke. -Selvfølgelig ikke.
Hyggeligt at møde dig.
Hør. Du skal ringe til ham Mendez, advokaten, ikke?
Jeg vil finde fars ejendele, som han efterlod på hospitalet.
-Hvorfor? -Jeg vil have hans mobil.
-Den kan ikke bruges, når den er udløbet. -Nej… Det er fint. Ring til ham. Tak.
Åh, pis.
Mr. Mendez. Det er Raymond. Ja.
Hvad skete der med vores fars personlige ejendele på hospitalet?
Okay, det prøver vi. Tak.
-Hvad sagde han? -Ingen anelse.
-For… -Vi kunne spørge…
Vi kunne spørge Lucia på begravelsespladsen.
-Fik du hendes nummer? -Hvad?
Ring igen. Skaf hendes nummer.
-Hvad er der med dig? -Gør det nu.
-Voicemail. -Fandens!
Din satan.
Griner du af mig fra helvede?
Hvad fanden ved du om musik?
Det tager dig 80 år at opdage, at det kan lindre din smerte?
Din idiot.
Læg dig ikke ud med mig, Harris. Du vil fortryde det.
Ring til mig.
Vorherre bevares.
Forestil dig, at mødrene var her.
-Det vil jeg helst ikke. -Hvorfor ikke?
-De ville blive sentimentale. -Ikke min mor.
Nej, da hun slap af med ham, var det for bestandig. Som at skifte ham.
Han slap af sted med meget lort. Tænk engang.
Hans kone og elskerinde blev venner for livet.
Det er ligesom de voldsramte koners klub.
Tja…
Han var bare et menneske, Ray.
Han kunne være et rigtigt røvhul, og han kunne miste besindelsen, men…
Der skete også meget lort for ham.
Det er ingen undskyldning. Han skulle tage ansvar for sit eget liv.
Det er hans liv, hans ansvar.
-Og vores liv er vores ansvar. -Hvorfor vil du ikke give ham skylden?
-Hvad nytte gør det nu? -Indse fakta.
-Det gør jeg! -Vel gør du ej.
-Rend mig. -Han kneppede din kone.
-Tak, fordi du mindede mig om det! -Glemte du det?
Din narrøv! Narrøv! Hold ind til siden!
Jeg går resten af vejen og graver selv det skide hul, din skiderik!
Jeg kunne ikke bære på din vrede, Ray. Den ville knuse mig.
Godeftermiddag.
Jeg arbejder for Cederdale Begravelsespladser.
-Jeg kondolerer. -Tak.
Jeg fjernede græsset for at markere området.
Okay. Tak.
Den flade skovl gør det lettere for jer senere.
Hakken er til hårdere områder, også sten.
Hvor dybt?
To meter.
Javel.
-Jeg er her, hvis I har brug for mig. -Tak.
Hvorfor ingen datoer?
-Det var det, han ønskede. -Sagde han hvorfor?
Nej.
Kom i gang.
De herrer. Pastor West.
Godt endelig at møde jer.
Trods omstændighederne.
Jeg kondolerer.
Tak.
-Mr. Canfield. -Pastor West.
Harris talte mange gange om jer. Altid med varme.
Ja.
Drøjt arbejde.
Sagde jeg noget sjovt?
"Med varme." "Drøjt arbejde."
Hvor får du det fra?
Er det skørt?
Lærer man det på præsteseminariet? At tale som en profet?
Min bror er dybt ulykkelig, pastor.
Tænk ikke på det. Det er en hård dag for alle.
Men hvad skulle han med en præst?
Sidst jeg tjekkede, var han jøde.
Han var buddhist før det. Og muslim.
Harris søgte hvileløst.
-Han blev omskåret som 50-årig. -Så er det nok.
Det vidste jeg ikke. Det var nok smertefuldt.
Hvorfor er der ingen datoer?
Han var ikke sikker på sin fødselsdag, og stenen skulle ikke tale usandt.
Hvem ville bryde sig om, at det var forkert?
Få ting betyder noget for en døende. Det her betød noget.
Gør det så sekulært, du kan, ikke, pastor?
Jeg er kristen.
Det er dem, skat.
-Lad mig hjælpe. -Tak, pastor.
Mange tak.
Mr. Canfield.
Ms. Delgado.
Hej, drenge. Det er min søn, Simon.
Raymond og Ray. Dine brødre.
Rart at møde jer.
Goddag.
Hej.
Derovre.
Tak, pastor.
-Må jeg spørge om noget? -Ja.
Ved du, hvor min fars ting fra hospitalet er?
-Derhjemme. Hvad leder du efter? -Hans mobil.
Den arvede Simon. Simon, kom her.
Vis din bror telefonen.
-Er der musik på den? -Ikke endnu. Jeg har nulstillet den.
Han er tek-nørd.
-Så der er ikke noget af Harris' her? -Nej.
Lavede du en backup?
Nej, hvorfor?
Tak.
En fordrukken præst, hvad?
Døm mig ikke, Ray. Jeg er bare et menneske som alle andre.
Er det sådan, du og Harris fandt hinanden?
Næ. Harris holdt op med at drikke, før jeg mødte ham.
Det oplivede ham at blive ædru.
Han var sidst i tresserne, da han fik den dreng.
Livet er ustoppeligt.
Og nej, det er ikke fra præsteseminariet.
-Har du familie, Ray? -Nej.
Jeg aner intet om at opdrage børn.
Især en dreng.
Er en pige lettere?
For jeg har en datter, og… Det har taget år af mit liv.
Hvad er der med en dreng?
Drop det, pastor.
Men jeg har et spørgsmål.
Tror du, at Harris troede på Gud?
-Jeg er ligeglad. -Nej, kom nu. Det er da løgn.
Det vigtigste er, at vi alle tilhører noget, der er større end os.
Noget uendeligt.
Det vidste din far.
Nej.
Det er en ydmyg tanke,
og min far havde ikke en ydmyg knogle i kroppen.
Måske fik han en, da enden var nær.
Måske er det lettere til sidst.
Det er der, bøller skider i bukserne.
Nej, han var aldrig bange.
Kun ked af, at den vidunderlige rejse var forbi.
Det kaldte han det. "Den vidunderlige rejse".
Tal med mig, Ray.
Om hvad?
Hvorfor?
Det er slut om et par timer.
Er du sikker?
Ja da.
Nu skal jeg.
Den dreng irriterer mig.
Intet signal her. Det giver mening.
Hvor arbejder du?
Vand og el-afdelingen i Cincinnati. Det er ikke særlig spændende.
Kan du ikke lide det?
Så find noget andet.
Jeg ved nu ikke.
Man kan få stabilitet i et spændende job.
Risici gør, at man føler sig levende.
Nogle gange kan det være godt at sjuske lidt.
-Kan det? -Ja.
Du er så sjov.
Jeg er Uber-chauffør fire dage om ugen, og jeg er bartender tre aftener.
Det er lettere at køre, men jeg tjener mere i baren.
Begge job giver mig mulighed for at observere menneskecirkusset.
Solcreme. Solen er en stille dræber.
Fortsæt bare.
-Simon! Det gør man ikke her! -Det er lige meget!
Ufatteligt.
Stop.
Det er min tur.
Jeg tror ikke, det bliver muligt. Juridisk er jeg nødt til…
Kom nu. Det er hans fødselsret.
Ja, det er nok fint.
Her.
Mr. West?
-Pastor West. Ja? -Undskyld forsinkelsen.
-Et af vores fly var forsinket. -Det er ikke for sent. Leon?
-Leon.
-Leon. Vincent. -Ja.
Raymond. Ray. Det er Simon derovre.
Jeg kondolerer.
Det gør mig ondt.
Tak.
Harris og vores mor var pedeller på et lokalcenter.
-I Tallahassee i 90'erne. -Tallahassee.
Simon.
Kom og mød dine brødre!
-Dem har jeg mødt. -Der er flere.
Sig til, når de alle er her.
De skal også grave.
Se på Ray. Han er helt… Hvad siger man?
Hvileløs. Rastløs?
Jer begge to.
Den gamle manipulerede altid med os.
Han gav os samme navn.
Vores mødre kaldte os Raymond og Ray for at undgå forvirring,
men han kaldte bare mig Ray og ham Raymond for at lave ravage.
Ray blev rost for mine ting, eller jeg blev straffet for hans.
Han så ham spille i stedet for mig. Jeg var god til sport, men Ray var elendig.
Han var en genial elev. Topkarakterer. Men han var elendig til sport.
Den gamle skændtes med dommerne eller andre fædre.
Han drev vores mødre til vanvid, men han nød det.
Vi dansede efter hans pibe.
Det gik mest Ray på.
Han har været misbruger. Han var et vrag, da det var værst.
Jeg prøvede at hjælpe ham,
men han lod mig ikke komme tæt på.
Han var så flov over sin tilstand. Han forsvandt.
Og så fandt han en kvinde, der ændrede hans liv.
Og så døde hun.
Det er sgu uretfærdigt.
Jeg tvang ham med i dag.
Det er kilden til alt, hvad han hader.
Tak, fordi du kom.
-Jeg ville ikke gå glip… -Ja, hvem ville det?
Hvem er de?
De er også Harris' sønner.
Ja. Selv drengen.
-Den lille? -Ja. Lucias.
Hold da op. Sådan, Harris.
-Hvor mange brødre er der? -Det aner jeg ikke.
Jeg har lige mødt dem.
Altså, bortset fra Raymond.
Er I tætte?
Vi er halvbrødre.
Som børn var vi tæt forbundne. Vi var uadskillelige.
Og så voksede vi fra hinanden i highschool.
Når man er blevet ydmyget, fornedret, forklejnet, som vi blev af Harris,
er det en påmindelse at være i nærheden af hinanden.
Men vi har holdt kontakten gennem årene.
Det er han god til.
Jeg er altid modvillig, men jeg fortryder det aldrig.
Hvis vi mødtes i dag, ved jeg ikke, om vi ville være venner.
Han kan lide den slags. Ritualer.
Ritualer er beroligende.
Ja. Jeg har hørt "Jeg kondolerer" så mange gange i dag.
Nu lyder det som "Hav en god dag".
Eller "Ræk mig saltet"…
Jeg er bare… Min kone havde aggressiv kræft,
så jeg lod hendes forældre bestemme det hele til begravelsen.
Jeg kunne ikke klare det.
De havde planlagt og koreograferet det hele.
Pomp og pragt og højtidelighed i stedet for sorg.
Bare de fik noget ud af det. Det slog mig ud.
Jeg underholder dig med historier om andre begravelser.
Charmerende.
Jeg skal ikke underholdes.
Mor! Se de to! De er akrobater!
-Hep! -Hey!
Kom nu! Mere!
Det er vist nok, lille ven. Kom og se os engang.
-Kom nu? -Simon!
Kom nu. Der er intet galt med et par numre.
Vel, pastor? Til ære for Simons afdøde far.
Jeg synes, det er fint, hvis andre synes?
-Okay. -Tak, brormand!
Så er det nu. Klar? Hep!
Kom så. Hep!
Bravo!
-Sådan. Stabiliser. -Ja.
Sådan.
Bravo!
Kommer ned.
Bænke. Så er det nu. Og…
-Simon, kom her. -Kom her.
Hænderne op. Træd her.
-Okay? Træd op. -Rigtig godt. Sådan.
Godt. Forsigtigt.
-Træd på hans skulder. Godt. -Godt.
Et smil med stil. Hep!
-Hey! -Hurra!
-Bravo. Sejt. -Hey!
-Flot. -Kom ned.
Tre, to, en. Nu.
Nøj.
-Bravo! -Sådan.
Mi amor.
Skal vi ikke lære dem at kende?
Og hvad så? Fødselsdagsfester, julekort?
Jeg behøver ingen nye bekendte.
Nå ja. Du har travlt med alle dine venner og kære omkring dig.
Athena døde. Resten er mit valg.
Har I noget at drikke?
-Ja, men de er varme. -Det er fint.
-Tak.
-Hvornår skal I hjem? -I aften. Med bussen.
Vi har et show i Charlotte i morgen.
Så I den gamle tit?
-Vi har aldrig mødt ham. -Vi skulle komme alligevel.
Hvor længe var han sammen med jeres mor?
Ikke længe. En uge eller to.
Vi er tveæggede tvillinger. Vores stedfar er vores rigtige far.
-Han vil gerne høre alt om det her. -Han vil more sig over det.
Ikke for noget.
I var tætte på ham, ikke?
-Tak. -Skål.
Ja.
Okay, lad mig tage et foto af alle.
Gå venligst derhen.
-Ray, også dig. Kom nu. -Nej, jeg…
Kiera, mr. Canfield.
Hen med dig. Kom nu, Ray.
Også jer, tvillinger.
Gravmand?
Kom med. Også dig. Perfekt.
Smil. Ryk sammen.
Perfekt. Et til.
Det sidste og… Godt.
Mange tak. Muchas gracias.
-Tak, fordi du fandt dig i det. -Intet problem.
Noget, du kan fortælle børnebørnene om.
Har du børn?
Nej. Jeg har aldrig villet have nogen.
Normalt har folk det mærkeligt
med en voksen kvinde, der ikke har eller vil have børn.
Som om hun er en ulykkelig vanskabning.
Ja. Der er mange måder at leve livet på.
Det stod der i en lykkekage.
Den er let. Er han overhovedet deri?
Jeres far vejede 56 kilo til sidst.
Hold da op. Jeg havde en hund, der vejede mere.
Husker du Wilson, Raymond?
Vores døde far vejer mindre end en hund.
Hold kæft, Ray, eller du er død.
Halløj, løft, dreng.
Pastor West, Simon skal se sin far for sidste gang.
Det er ikke en god idé.
Ms. Delgado, visningen er forbi.
Min søn var i skole og kunne ikke komme til bedemanden.
Han har ret til det.
Ms. Delgado, mr. Harris har rejst i bil i den fyrretræskiste nøgen og ubeskyttet.
Han har ligget i varmen i tre timer.
Og han er lige blevet båret herhen og stødte sig nok på vejen.
-Det sætter sine spor på liget. -Han er balsameret.
Jeg anbefaler det stadig ikke. Jeg må insistere.
Jeg tjekker og ser, om han er okay.
Beklager, men juridisk set er du ikke pårørende.
Kan du gøre det for din bror?
-Hv… Jeg… -Raymond?
Jeg mener, Simon, vil du se liget?
-Okay. -Det ønskede han ikke.
Lad os kigge først.
Mr. Canfield.
Okay. Jonas.
Du godeste.
Han ligger på maven.
Hvorfor det?
Det ønskede han, men ingen måtte vide det.
Derfor ville jeg ikke åbne kisten.
Han var urokkelig på det punkt.
Hvad betyder det, pastor West?
Aner det ikke.
Et dumt forsøg på at bøde over for universet.
Lidt sentimental afbigt i sidste øjeblik.
-Vi gennemskuer dig, Harris! -Hold kæft.
-Lucia, vidste du det? -Nej, det er dumt.
-Lad os vende ham om. -Det kan vi ikke.
Han er død. Vend ham om.
Lucia. Lad drengen kigge. Så fortsætter vi, ikke?
Jeg kan ikke se ham.
Okay.
Hv… Nej…
-Han ligger ikke godt. -Så er det nok.
Jøsses, han er ynkelig.
Det giver på en måde mening.
Sådan levede han sit liv. På maven som en taber.
-Tal ikke sådan om ham. -Han er en taber.
-Alt, han rørte ved, blev til lort. -Hold kæft, Ray!
Kom nu! Du hadede ham fandeme, Raymond!
-Og han fortjente det. -Hold kæft!
-Sig det bare. -Hold kæft!
Kan du ikke sige det? Fuck ham!
-Hold kæft! -Fuck vores far!
-Han kneppede din kone. -Ray, nej!
Den dreng, du troede, var din søn, var hans.
-Hvordan har du… -Stop!
-Kom nu, Raymond. -Hov. Kom nu.
Raymond. Slip ham.
Fadervor, du som er i Himlen,
helliget vorde dit navn, komme dit rige,
ske din vilje som i Himlen således også på Jorden.
Giv os i dag vort daglige brød og forlad os vores skyld,
som også vi forlader vore skyldnere.
Led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Amen.
Harris ønskede, at jeg opmuntrede jer til at tale.
"Intet pres," sagde han.
Ray?
Nej.
-Lucia? -Nej.
Raymond?
Raymond.
-Bliv! -Raymond. Det er fint. Jeg henter ham.
Raymond. Kom nu.
Hvad laver du?
Raymond! Hov!
Raymond.
-Lad os snakke. -Åh gud.
-Raymond. -Nej!
Nej, stop!
Vi må anmelde det, West. Til politiet.
Nej. Det bliver ubehageligt.
Vær praktisk, min ven. Udfaldet bliver det samme.
Ray.
Sig farvel, Ray.
Du vil ikke fortryde det.
Åh nej. Hvad nu?
Hvil i fred, Harris.
Giv slip på frygt, håb, vrede, spildt mælk.
Medtag kun stilheden.
Himlen, vinden. Solopgang efter regnen.
Glem resten.
Sov, Harris.
Hvil i fred for dig selv.
Hav det godt.
Jeres far efterlod jer et brev, som skulle overrækkes nu.
Undskyld. Det var det forkerte.
Tak.
Okay, alt det skal i skuret til genbrug.
Resten skal i skraldespanden.
Derefter reder jeg en seng til dig, og så sover du som en konge.
Hej, folkens.
Må jeg få en Corona?
Så gerne. Og til dig?
Jeg skal have kaffe, sort, og en kirsebærtærte, varm.
-Vil du have is til? -Ja.
Og til dessert?
Drikker du ikke?
Nej, jeg er misbruger. Men nok om mig.
Jeg var heroinmisbruger i tre år. Ikke et kønt syn.
For at min bror kunne holde sig clean, fandt han nye kilder til nydelse.
For stofferne var jo en nydelse.
Ja. Det er sandt.
Altså, når stoffet rammer kroppen,
er det uforligneligt.
Du ved, lyden af negle på en tavle?
Heroin er den lyd, der holder op.
Al smerten i kroppen, larmen i hovedet, forsvinder.
Man dulmer alle de følelser. Det er nydelsen.
Nu er nydelsen mere afdæmpet.
Der er mad. Sex. Ikke dårligt. Humor.
De normale ting, der giver folk nydelse.
Musik.
Når den ikke giver mig smerte.
Intet gør mig lykkeligere end at høre jazz. Det er narkotika.
At lytte snarere end at spille? Det lød godt derude.
-Af en hvid dreng at være. -Du er ikke en dreng.
Går du op i jazz?
Nej. Men jeg kan lide det.
Min far sagde altid,
at jazz bare var negermusik, som jøder promoverede for at tjene penge.
-Sagde Harris det? -Ja. Mange fine talemåder.
"Man skal ikke nyde at gå på arbejde.
Hvis du havde talent, ville det stå skrevet i hele dit blegfis-fjæs."
Charmerende.
De ting, han sagde, tynger mig.
Når jeg spillede, følte jeg imellem tonerne,
at mine lunger ikke fyldtes på grund af vægten.
Hele livet skulle jeg kæmpe for ikke at blive knust.
Da jeg spillede ved graven,
var det ikke en rigtig koncert med andre musikere.
Der viser frygten sig for alvor.
Frygten for hvad?
At spille elendigt.
Tak.
Mange tak. Ja, jeg har den.
Har du et foto af din kone?
Ja.
Hold da op. Hun var smuk.
Når du har spist færdig, skal du være skæv.
Jeg er færdig med kasserne. Vis mig hvor containeren er.
Først middag.
Jeg vil helst have det overstået.
-Det var sært i dag. -Tal pænt.
Tak.
Kukkuk.
Elskede du ham?
Han var en liderlig 67-årig.
Og jeg var i et dårligt ægteskab og nedtrykt.
Og han gav mig opmærksomhed. Og han fik mig til at grine.
Han var en dårlig far for dig, men en god far for Simon.
Han var en dårlig kæreste for jeres mødre. Han var en god kæreste for mig.
Han elskede kvinder, men han forstod dem ikke.
Han var en racist, der kunne lide alle.
Han åd 10.000 måltider
og sov 10.000 nætter med sine drømme og mareridt.
Han havde 100 job og ingen penge til sidst.
Han ville forstå verden, livet, alt.
Men, nej. Hvem kan det?
Han var et støvkorn.
Hvad betyder det?
Videre.
Den ægte vare er bedre.
Ved du hvad? Jeg vil gå.
Hvorhen?
Det ved jeg ikke. Bare gå, ikke?
-Vil du have selskab? -Ellers tak.
Er du overhovedet stedkendt?
Det går nok.
Hvad sker der?
Ikke noget.
Det har været en lang dag, og jeg er færdig.
-Er du færdig? -Ja.
Hør, du opfører dig sært. Bare…
Hør. Hør!
Hvad fanden skete der?
Har jeg sagt noget? Forklarer du det, så går jeg.
-Det handler ikke om dig. -Hvad nu?
Jeg er ikke din prøvekanin, sygeplejerske Kiera.
Jeg er en idiot.
Ved du hvad? Folk viser, hvem de er, med det samme.
Mit første indtryk var det rigtige. Du er en narrøv.
Det har du ret i.
Hey! Pis!
Hey!
Åh, pis.
Vent!
Pis!
Vent nu bare.
Må jeg tale med dig?
Kiera, giv mig et øjeblik, ikke?
Kan du rulle vinduet ned i…
Nej, hov!
Bare to sekunder, ikke?
Jeg… Åh, pis…
-Er alt vel? -Ja.
Er du sikker?
Jeg har det fint, tak.
Kender du ham?
Ja.
Han er sød.
Rend mig.
Raymond, jeg fortryder, at jeg forårsagede dig stor smerte.
Jeg var selv meget forpint, men det er vist ikke en undskyldning.
Det var hårdt arbejde at være far. Selv en dårlig far.
Prøv at tilgive mig.
En ting til. Din bror Ray er ikke min søn.
Hans mor var allerede gravid,
men vidste det ikke, da hun og jeg blev kærester.
Vi tog det med, fordi jeg elskede hende, troede jeg.
Så han er på en måde heller ikke din bror.
Gør, hvad du vil med den oplysning. Jeg stoler på dig.
Din far, Benjamin Reed Harris III.
Ray, du var et vidunderbarn. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle med dig.
Venlig hilsen Benjamin Reed Harris III.
Hun inviterede mig til at blive et par dage, så det gør jeg.
Tag du bare bilen.
Vent, er du sikker? Jeg kan tage bussen.
-Ja. Jeg henter den hos dig i weekenden. -Okay.
Dig og Lucia, havde I…
Hvad?
Hvad, hvad?
-Du godeste. -Drop det nu, Ray.
Milde makrel.
Du havde samleje med den kvinde, bror!
Hvorfor skal du påpege alting?
Lad stilheden tale for sig selv.
Hvad er det sjove ved det?
-Nu kunne hans søn blive din. -Jøsses! Pis!
Hør, ser du…
Tak, fordi du tog mig med til det her.
Krammer vi nu?
-Kram den!
Hør.
Vi kendte ham ikke rigtig, hvad?
Lad os snakke i weekenden.
Ja.
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen