Kas tur?
-Reimonds. -Kāds Reimonds?
Cik Reimondu tu pazīsti, Rej?
Mūsu tēvs ir miris.
Pats pielika sev rokas?
Nē, viņš nepielika sev… Dieva dēļ, viņš bija slims.
Drīkstu ienākt?
Aizvāc pistoli, Rej! Tu zini, ka man nepatīk šaujamie.
Tad tev nevajadzētu nakts vidū klauvēt pie citu cilvēku durvīm.
Es centos sazvanīt, bet tavs telefons bija atslēgts.
Neesmu nomaksājis rēķinus.
Gribi kaut ko iedzert?
Kafiju.
Kad es te biju pēdējoreiz? Pirms trīs gadiem?
Pēc Atīnas operācijas.
Tad pirms pieciem.
Tiešām? Sasodīts!
Un kurš tev par veco piezvanīja?
Kurš ar viņu vēl vispār sarunājas?
Viņa mācītājs Vests.
Herisam ir mācītājs? Tu joko?
Jā. Viņa pēdējā vēlēšanās bija, lai dēli apmeklē viņa bēres.
Tās ir rīt, Rej. Netālu no Ričmondas.
Tev nav jābrauc.
Viņš ir miris. Viņš to neuzzinās.
Tu esi ļoti jūtīgs cilvēks, tu to zini?
Tad kāds ir tavs plāns?
Izbraukšu agri, pirms rītausmas, bet es nevaru braukt viens.
Man nav tiesību, Rej.
Atņēma par braukšanu reibumā.
Biju izdzēris divus alus.
Apstādināja pirmo reizi 20 gadu laikā.
Šurp nācās braukt, jo nevarēju tevi sazvanīt,
bet, ja mani apstādinātu, es būtu sūdos līdz ausīm.
Kāpēc tevi neved sieva?
Esam pašķīrušies.
Decembrī viņa mani pameta.
Ho, ho, ho!
Kāpēc pirmīt teici - "pats pielika rokas"? Kāpēc lai viņš izdarītu pašnāvību?
Laikam vienmēr domāju, ka viņš tā izdarīs.
Tāds īgns maitasgabals. Neapmierināts.
Viss, kam viņš pieskārās, pārvērtās sūdos.
Vienkārši likās, ka reiz viņš sev padarīs galu.
Visu bērnību fantazēju par to,
kā viņš iebāž sev mutē pistoli un izšķaida pauri.
Apžēliņ!
Tu tiešām dosies?
Pēc tā, ko viņš tev nodarīja?
Tu joprojām strādā rūpnīcā?
Nē. Atlaida.
Par ko?
Nezinu. Nesaskaņas ar vienu.
Nesaskaņas? Smalki.
Ja pajautātu tam otram, arī viņš lietotu to vārdu?
Viņam būtu grūti parunāt bez zobiem un tā.
Par ko bija strīds?
Par niekiem.
Par ko bija strīds, Rej?
Viņš lietoja N vārdu. Es teicu, lai to nedara. Strīds saasinājās.
Un kur tu strādā tagad?
Celtniecībā. Šur un tur.
Šonedēļ jāstrādā divas dienas - vēl viens iemesls neapmeklēt tās bēres.
Pirmīt redzēju aizejam sievieti. Kaut kas nopietns?
Koncertos spēlē?
Nē, mūžību neesmu spēlējis koncertā.
Kāpēc? Tev skan labi.
Es vairs nespēlēju.
Es tevi dzirdēju, kad klauvēju.
-Nē. -Es dzirdēju.
Man vairs nav trompešu. Pārdevu.
Pārdevi savas trompetes?
Viss kārtībā.
Nav darba, nav trompešu. Izklausās riskanti.
Man viss ir labi. Joprojām nelietoju - tūlīt būs septiņi gadi.
Lieliski. Es ar tevi lepojos.
Tagad mums jāapskaujas?
-Apskauj šo! -Ej galīgi!
Zini, viņam ir arī citas sievas.
Pierunā braukt viņas!
Nē.
Atceries to serbieti? Branka.
Branka… O! Laba atmiņa. Velns, viņa bija seksīga.
Es laikam simtreiz viņas dēļ norāvu dūrē, tāpat kā tu.
-Nē, biju pārāk aizņemts ar drāšanos. -Tu tikai muldi.
-Kā viņš dabūja tādas sievietes? -Viņš varēja būt jautrs, kad gribēja.
Vai zilināt mums pakaļu ar siksnu skaitās jautri?
Ja tā, viņš bija īsts jokdaris.
Rej!
Es gribu tur būt.
Ne tāpēc, ka viņš lūdza, bet tāpēc, ka to gribu.
Gribu zināt, kā tas ir - viņu aprakt.
Kāda ir sajūta.
Bet baidos, ka tas noraus man jumtu.
Brauc kopā ar mani!
Pagaidi!
Nopietni? Tas ir nepieciešams?
Nekad nevar zināt.
Atslēgas… Tev ir.
Kur mēs esam?
Jābrauc vēl kādu pusotru stundu.
Man bija sapnis, ka esmu dabas vēstures muzejā.
Tur bija viena no tām vitrīnām. Atceries?
Kaili alu cilvēki nogalina vīrieti ar… Tava mamma mūs tur veda.
Nē. Tā bija tava mamma.
Manējā to vietu necieta. Teica - tā uzdzenot šermuļus.
Nē. Vai tad tava mamma…
Varbūt tev taisnība. Tātad…
es esmu muzejā un tētis… Heriss ir viens no senajiem cilvēkiem.
Jā.
Tā nu es cenšos izsist stiklu, dabūt viņu ārā, atbrīvot.
Bet paskatos uz leju un… esmu kails tāpat kā pārējie alu cilvēki.
Kā tev šķiet, ko tas nozīmē?
Tas nozīmē, ka vajadzēs daudz vairāk nekā bedri zemē,
lai tu izmestu to veco no galvas.
Grūti iztēloties viņu kā mazu zēnu.
Viņa tēvs izturējās pret viņu briesmīgi. Mēs to atkārtojam.
-Mums tas nav jādara. -Jā, bet darām.
Tas ir kā dabas likums.
Tu pret savu dēlu izturējies briesmīgi?
Ei… Piedod!
Hallo? Mācītājs Vests?
Sveicināti!
Jā, esam ceļā. Vai braukt pa taisno pie jums, vai…
Labi.
Varat viņam iedot šo numuru.
-Tas būs viss? -Jā.
-Foršs veikals. -Paldies.
Tavējais?
Jā, kā tad. Vai es izskatos pēc priekšnieces?
Jā, noteikti.
Tāds ir daudzām dienvidos.
-Tāpēc nolēmu mazliet sadumpoties. -Tiešām?
Tas ir vienreizīgs.
Kas tur iekšā notika?
Nekas.
Viņas vienkārši līp ap tevi, ko?
Kā mušas ap sūdiem.
Zvanīja mācītājs Vests.
Cik sen viņi vispār viens otru pazina?
Varu derēt, ka tētis nomira viens.
Tas džeks tikai pieslēdzās, lai padarītu to visu mazāk bezcerīgu un nomācošu.
Un tādas ir beigas, kad no visiem esi atsvešinājies.
Un tagad esam ataicināti dziedāt viņam slavas dziesmas.
Tev par viņu vispār nav labu atmiņu?
Dažas ir. Vēlos, kaut nebūtu.
Kāpēc?
Hallo? Reimonds.
Te Kenfīlds no apbedīšanas biroja Piemiņa.
Jā. Sveiki!
Vispirms ļaujiet man izteikt visdziļāko līdzjūtību.
Paldies.
Man ar jūsu tēvu bija īsa tikšanās pirms pāris gadiem,
kad viņš visu noorganizēja.
Ļoti harismātisks. Jūtīga dvēsele.
Izsaku līdzjūtību.
Ko noorganizēja?
Viņš gribēja atvērtu zārku.
Tas, protams, prasa iebalzamēšanu, un mums tā jāsāk nekavējoties,
ja vēlamies, lai pēcpusdienā var notikt atvadīšanās,
kā viņš to lūdza.
Labi.
Lieta tāda, ka jūsu tēvs veica priekšapmaksu par zārku un kapakmeni
un iemaksāja depozītu par balzamēšanu, bet atlikumu tā arī nesamaksāja.
-Zinu, ka šajā grūtajā brīdī tas ir… -Cik jāmaksā?
-Ko, lūdzu? -Tas ir mans brālis Rejs.
Runā!
Ļoti patīkami, kungs. Izsaku līdzjūtību.
Cik jāmaksā?
Par visu, ar nodokļiem, 475 $, un tur ir ietverta grimēšana.
Jūs runājat par kosmētiku?
Jā. Mēs gribētu viņu sagatavot, lai būtu patīkami…
Jā, tie ir nejēdzīgi izdevumi. Mums to nevajag.
Mums nevajag viņu redzēt.
Atvainojiet, es īsti nesaklausīju.
Lūdzu, dariet to! Mēs norēķināsimies, kad atbrauksim.
Pirms brīža arī zvanīja jūsu tēva advokāts Mendess,
lai noskaidrotu, kā viss virzās.
-Un es jums tūlīt nosūtīšu viņa numuru. -Labi, liels paldies.
Uz redzēšanos!
Herisa advokāts?
500 $? Tu vari atļauties?
Nē, bet šīs bēres ir tikai vienreiz.
-Darīsim pareizi! -Nevaru atļauties.
-Nemaksāšu. -Es samaksāšu, Rej.
Vai tev nav iebildumu?
Ak kungs!
Ieslēdz skaļruni!
Makss Mendess.
Jā. Mendesa kungs, mani sauc Reimonds.
Mans tēvs bija Bens Heriss.
-Jā. Izsaku visdziļāko līdzjūtību. -Paldies.
Jūsu tēvs bija paraugs citiem. Un arī ļoti apburošs cilvēks.
Jā, viņa ļoti pietrūks. Esmu pārliecināts.
Jūs gribējāt ar mums runāt?
Jā. Diemžēl mani gaida cits klients.
Vai varat atbraukt mazliet vēlāk? Ir dažas lietas, kas jāizskata.
Vai esat kopā ar savu brāli Reju?
Jā.
-Labi. 11.00? -11.00 der.
Es jums nosūtīšu savu adresi. Un, kā mēdza teikt jūsu tēvs, - à bientôt.
À bientôt?
Atceries? Viņš mūs sūtīja mācīties franču valodu un tad pārdomāja un mūs izņēma.
Man tās nodarbības ļoti patika.
Paldies.
Atvainojiet!
Es meklēju Kenfīlda kungu.
Sveiki! Tas esmu es.
Jūs esat Reimonds Heriss?
-Jā. -Sveiki! Priecājos iepazīties.
-Tas ir Rejs. -Sveiki!
Roza, noskaidro, kad Herisa kungs būs gatavs.
Izsaku visdziļāko līdzjūtību.
Vai labi atbraucāt?
Jā, paldies.
Kur dzīvojat jūs?
Pārsimts kilometru attālumā.
Jūs esat līdzīgs savam tēvam.
Herisa kungs būs gatavs pēc dažām minūtēm.
Fīlikss jūs uzmeklēs.
Lieliski. Tikmēr gribu jums parādīt zārku, ko jūsu tēvs izvēlējās.
Lūdzu, nāciet līdzi!
Paldies.
Ja neiebilstat, uzgaidiet tepat. Es tūlīt atgriezīšos.
Tiešām?
Lielākais sīkstulis pasaulē.
Domāju, ka runa nebija par naudu.
Piedāvāju viņam citus zārkus ar atlaidi, bet viņš uzstāja.
Teica, ka viņam kā ebrejam tas patīk vislabāk -
zārka pieticīgais izskats.
Tādēļ man ir jautājums.
Zinu, ka viņš bija tuvs ar mācītāju Vestu,
bet varbūt jūs gribētu, lai ierodas arī rabīns?
-Nav vajadzības. -Nē. Mūsu tēvs nebija ebrejs.
-Reiz mainīja ticību uz pusstundu… -Jā.
…un… Nē, viņš tik un tā bija nožēlojams.
Rabīnu nevajag. Paldies.
Herisa kungs ir gatavs.
Izsaku līdzjūtību.
Es viņu mazliet apstrādāju.
Viņš bija diezgan izkāmējis.
Jā. Paldies.
Kā viņš nomira?
Par to jums būtu jārunā ar viņa ārstu,
bet šķiet, ka miršanas apliecībā bija minēta sirds mazspēja
un plaušu vēzis.
Jūsu tēvs vēlējās, lai viņu apglabā zārkā kailu.
Iesaku uz atvadīšanos uzvilkt viņam kreklu, ja varat tādu iedot.
Vai gaidāt daudz cilvēku?
Diez vai.
Atstāsim jūs ar viņu vienus.
Kad tu viņu redzēji pēdējoreiz?
Varbūt vienās no tavām kāzām.
Viņš bija tikai uz manām kāzām ar Māršu.
Jā.
Nosauca tavu svaini par debilu, atceries?
Tavs sievastēvs viņam gandrīz uzbruka.
Daudz netrūka, lai svinības aizietu pa pieskari.
Tā nebija. Nepārraksti vēsturi, Rej!
Vai viņš vienmēr ir bijis tik mazs? Kas tas par sviestu - apglabāt kailu?
Viņš vienmēr bija tāds ekshibicionists.
Daikts joprojām lielāks nekā mums.
Bija iespaidīgi redzēt viņu tur guļam.
Viņš tiešām ir miris. Es to jūtu.
Es jūtos labi. Atstāju visu aiz muguras.
Piedošana ir laba.
Ienāciet! Ienāciet, vīri!
Priecājos beidzot jūs satikt un redzēt vaigā.
-Paldies, ka ar mums tiekaties. -Protams. Lūdzu, sēdieties!
Kafiju? Ūdeni?
-Nē, nevajag. -Nē, paldies.
Jocīgi. Es tik bieži dzirdēju viņu sakām:
"Mani dēli, mani bērni, mani puikas."
Cik sen jūs mūsu tēvu pazināt?
Kādus septiņus gadus.
Es pārstāvēju cilvēku, kas viņu bija iesūdzējis par neslavas celšanu.
Un mans klients tajā lietā uzvarēja.
Jūsu tēvu mans darbs tik ļoti iespaidoja,
ka viņš mani nolīga, lai iesūdzētu tiesā Bonēras pilsētu.
Par ko?
Par Ziemassvētku vainagiem pie domes.
Teica - esot pārkāpts likums par baznīcas un valsts šķirtību.
Kā viņš varēja jūs atļauties?
Palīdzēju viņam bez maksas.
Jūsu tēvs bija lielisks sarunu biedrs, kaismīgs debatētājs.
Neteikšu, ka izsmalcināts, bet nenogurdināms.
Es piemaksātu, lai dzirdētu viņa gaušanos par pasauli.
Tā. Jūsu tēva pēdējā griba.
Viņš atstāj visus savus aktīvus, apmēram 5200 $, norēķinu kontā,
un tie vienādās daļās jāizmaksā dēliem, kas apmeklēs bēres.
Zinu - šķiet nedaudz, bet varbūt palīdzēs segt bēru izdevumus.
Iespējams, ceļa izdevumus.
Vai arī varat pēc tam sarīkot pavadītājiem bēru mielastu.
Tas ir jūsu ziņā.
Tēvs savās mājās jums atstāja arī dažas personiskas lietas.
Te ir viņa adrese.
Un Delgado kundze tur būs visu dienu.
-Delgado kundze? -Jā, kungs.
Un, visbeidzot, jūsu tēvs arī vēlējās, lai jūs izraktu viņam kapu.
Ko?
Lai dēli viņam kapu izrok paši, bez tehnikas.
Lāpstas, protams, varat lietot.
Un tad jums jāielaiž zārks zemē un kaps jāaizrok.
-Kāds maitasgabals! -Nē, Rej.
-Nē… -Nē. Tas vispār ir atļauts?
Kapsētai jāpiemērojas visām ticībām.
Jūsu tēvs apgalvoja, ka to pieprasa viņa tongiešu saknes.
Mūsu tongiešu saknes.
-Jā. -Te ir atļauja.
Tur uz vietas aplieciniet savu identitāti bēru vadītājam, lai varētu rakt.
Neaizmirstiet paņemt līdzi derīgu autovadītāja apliecību.
Sveiki! Mēs esam Herisa dēli.
Izsaku līdzjūtību.
Paldies.
Kas tas bija?
-Kas? -Ko jūs izdarījāt.
Nekas.
Izskatījās ar nolūku. Kam tas domāts?
Tas ir tikai nelāgs ieradums.
Tas jums liek justies labāk?
Viss kārtībā. Te jūs esat drošībā.
Jūsu tēva istaba ir augšstāvā, galā.
Es gatavoju ko ēdamu.
-Lusija. -Esmu Reimonds.
-Tas ir… -Reimonds un Rejs.
Te esi drošībā, draudziņ.
Kas tas?
Viņa altārītis pašam sev.
ARMIJAS UN FLOTES IZCILĪBAS BALVA
Paskaties!
Kas, pie velna, ir viņi?
Nezinu.
Esat izsalkuši?
Nē. Mēs negribam ēst, paldies.
-Esam paēduši, paldies. -Paldies.
Atnesīšu jūsu kastes.
Paskaties! Mammas. Tik skaistas!
Pirms viņš no viņām izsūca dzīvesprieku.
Velns!
Ei, gluži kā Ziemassvētkos.
Jā, tikai mēs neesam bērni.
Vai tad neesam?
Esam divi pieauguši veči ar neizdevušos dzīvi.
-Nerunā tā! -Tā ir patiesība.
Ei, tu sāc mani tracināt.
-Rāmāk, kumeļ! -Aizveries, Rej!
-Nesaki, ka mana dzīve ir neizdevusies! -Jauki, ka dusmojies. Beidzot.
REJS
Ai… Paldies.
Paldies.
Izskatās labi.
Ļoti garšīgi.
Zinu.
Cik sen jūs te strādājat?
Šī ir mana māja.
Man patīk, kā esat to iekārtojusi.
Ļoti brīvdomīgi un tomēr prātīgi.
Paldies.
Heriss bija jūsu īrnieks?
Nē. Mums ar bijušo vīru piederēja automazgātava.
Heriss atnāca uz veikalu pēc cigaretēm.
Viņš bija vecāks, bet bija draudzīgs un mācēja klausīties.
Kādu laiku bijām mīļākie. Pēc tam palikām draugi.
Un, kad pērn viņš saslima, es viņu pārvedu šurp.
Viņš visu laiku skatījās uz to bildi, kurā jūs abi esat pie ezera.
Es viņam teicu: "Varbūt piezvani tiem zēniem?
Viņi var tevi apciemot."
Viņš teica nē.
Viņš teica: "Zēni un vīri nav viens un tas pats."
Tā ir viena no tavējām?
Jā.
Viņš man to atņēma pēc viena no mūsu lielajiem strīdiem
vasarā pēc 12. klases.
Viņš man pateica, ka to ieķīlājis.
Laikam izķemmēju visus Štatu lombardus.
Viņš pret mani vienmēr bija riebīgs, bet tas bija beigu sākums.
Par ko bija strīds?
Nav ne jausmas.
Pirms dažām nedēļām viņš lika to iztīrīt un salabot.
REIMONDS
Nezināju, ka, tavuprāt, esmu pakaļā.
-Tā es neteicu. -Es dzirdēju, ko teici.
-Mana dzīve esot neizdevusies… -Es…
-…un tas nozīmē, ka esmu neveiksminieks. -Nē, es…
-Man patīk, ka viss ir tā, kā man patīk. -Es…
Nemainīgi.
Varbūt tāpēc esmu garlaicīgs vai slinks.
Tas man maksāja laulības. Es to zinu.
Oliva teica, ka mani vairāk interesē gaisa kondicionēšana nekā viņa.
Kad Mārša pirmoreiz ieraudzīja mani gludinām kreklu,
viņa izplūda asarās, domādama, ka esmu gejs.
Man patīk mans miers un klusums.
Ja tas nozīmē, ka mana dzīve nav izdevusies, lai tā būtu.
Es jūtos labi. Guļu kā zīdainis.
Mēs nākam no haosa.
BENDŽAMINS RĪDS HERISS III MŪŽAM MŪSU SIRDĪS
Ceru, ka viss ir pieņemami.
Jā, viss kārtībā. Paldies. Izskatās labi.
Pēc kādas pusotras stundas mums būs jāpošas uz kapsētu,
lai apbedīšana varētu notikt viņa iecerētajā laikā saulrietā,
dodot jums laiku rakšanai.
Vai Mendesa kungs runāja ar jums par jūsu tēva vēlmēm attiecībā uz to?
Jā.
Domāju, ka paspēsim.
Labiņi.
-Atvainojiet! -Piedodiet!
Bonij! Maikl!
Kas ir Maikls?
Bieži vien sērotāji, kas ierodas pirmie, jūtas neērti,
ieejot tukšā telpā,
kurā ir tikai nelaiķis.
Tāpēc dažreiz mēs vienkārši nosēdinām telpā pāris cilvēku.
Ģimenei par to, protams, nav jāmaksā.
Un, kad telpa pamazām sāks piepildīties, viņi neuzkrītoši izies laukā.
-Lieliski. -Jā.
Man vēl vajadzēs, lai parakstāt manā kabinetā dažus dokumentus.
Vajadzēs autovadītāja apliecību.
Centies neizdrāzt bēru nama reģistratori, kamēr notiek atvadas no mūsu tēva.
Labi, centīšos.
Tu esi auksts kā ledus, papu.
Labi, paldies. Varat iet. Paldies. Tiš!
Diemžēl ilgāk palikt nevaru.
Neraizējieties! Liels paldies, ka atnācāt.
Nē, es priecājos te būt. Jā.
Tas neizklausījās pareizi.
Paskat tik! Jums ir labs smaids. Atklāts. Tas nemelo.
Vai esat precējies? Bērni?
Esmu pašķīries. Pirms tam divreiz šķīries.
Un… cik bērnu?
Man ir dēls.
Viņš ir armijā…
Un…
Jūs negribat par viņu runāt?
Nē, viss kārtībā…
Cik ilgi jūs abi būsiet pilsētā?
Ja jums vajag naktsmājas, viņa istaba, protams, ir pieejama.
Paldies.
Bet diez vai es spētu gulēt tajā istabā.
Kāpēc?
Slimnīcas gulta ir prom, un viss nonāks Pestīšanas armijā vai miskastē.
-Vai tā viņš gribēja? -Jā.
Viņš visiem kaut ko atstāja, un tas arī viss. Pārējam jāpazūd.
Bet, ja jūs kaut ko gribat - nezinu -
bildes ar jums abiem vai jūsu mammām, es neiebilstu.
Sveiki!
Tiksimies vēlāk.
Jā, labi.
Vai esam pazīstami?
Nedomāju vis.
Skaidri zini?
Jā.
Tad kāpēc tu uz mani tā skatījies, kad gāju garām?
Kā tad?
-Domā - tas man patīk? -Nē, es…
Es tikai cenšos saprast, ko tu gribi panākt.
Pag, tu man kādu atgādināji.
Tu domā, ka man vajadzētu justies glaimotai, vai ne?
Es atvainojos, ka blenzu uz tevi. Tas bija draņķīgi.
Jā, draņķīgi un drausmīgi.
Es centīšos vairs neuzvesties kā mērglis.
-Labi.
Esmu Rejs. Tas ir mans tēvs Heriss.
Kīra.
Biju viena no viņa medmāsām Sv. Annas slimnīcā.
Izsaku līdzjūtību.
Tu vienmēr nāc uz savu pacientu bērēm?
Nē.
Viņš man to lūdza.
Teica: apziņa, ka te būšu, sniedzot viņam mierinājumu. Un es to daru ar prieku.
Kaut kas tavā tēvā mani valdzināja.
Ļoti sena dvēsele. Rēgu vajāta.
Kāds viņš bija kā tēvs?
Sliktākais.
Nebūtu ienācis prātā.
Bet, ja tā padomā, uz beigām neviena nebija, tikai viņa draudzene Lusija.
Tas to izskaidro.
-Jūs viņu apbedīsiet? -Jā.
Mēs ar brāli kapu raksim paši. Viņa pēdējā vēlēšanās.
Kāpēc viņš gribēja, lai to darāt?
Tavs minējums ir tikpat labs kā manējais.
-Kāds ir tavējais? -Lai čakarētu mums smadzenes.
Pēc iespējas ilgāk īstenotu pār mums savu varu.
Jūs taču varat atteikties.
Jā. Mēs neatteicāmies.
Tad tas ir izdevies.
Viņš bija gatavs aiziet. Pat atteicās no pretsāpju līdzekļiem.
Viņš gribēja aiziet ar visām maņām.
Domāju, ka daudzējādā ziņā viņam palīdzēja mūzika.
Viņš uzlika austiņas, pieslēdza pie telefona, aizvēra acis
un pacieta sāpes.
Es viņam jautāju: "Kas tā par mūziku?"
Viņš teica: "Tas ir noslēpums."
Bet naktīs, kad nācu viņu apraudzīt,
varēju dzirdēt, ka tā ir tā pati dziesma, kas skan atkal un atkal.
Viņš aizmiga, to klausoties… kad varēja.
Kāda dziesma?
Es nezinu. Kaut kas instrumentāls. Varbūt blūzīgs.
Man nu jāiet.
Vai vēlāk būsi kapsētā?
Nē, nebiju plānojusi.
Skaidrs.
-Diez vai tieku. -Protams.
Bija patīkami iepazīties.
Ei, piezvani tam advokātam Mendesam, ja?
Gribu atrast tēta personiskās mantas.
Visu, kas viņam palika slimnīcā.
-Kam tev? -Man vajag viņa mobilo.
-Pēc norēķinu datuma nevarēsi izmantot. -Nē, tas nekas. Piezvani viņam!
Paldies.
Velns!
Mendesa kungs! Te Reimonds. Jā.
Vai zināt, kas notika ar mūsu tēva personiskajām mantām, kas bija slimnīcā?
Labi, es… Mēs mēģināsim. Paldies.
-Nu, ko viņš teica? -Viņš nezina.
-Ve… -Teica, lai…
Teica, lai prasām Lusijai. Viņa būs kapsētā.
-Labi. Dabūji viņas numuru? -Ko?
Ko… Zvani vēlreiz! Dabū numuru!
-Kas tev uznācis? -Vienkārši piezvani!
-Balss pastkastīte. -Velns!
Tu, maitasgabal!
Domā - vari paņirgt par mani no elles?
Ko, pie velna, tu jēdz no mūzikas?
Tev vajadzēja 80 gadus, lai atklātu, ka tā var palīdzēt pārciest sāpes.
Idiots tāds!
Nečakarē mani, Heris! Tu to nožēlosi.
Piezvani man!
Ak dievs!
Iedomājies - ja te būtu mammas.
-Labāk neiedomāšos. -Kāpēc?
Viņas sabēdātos.
Mana mamma ne.
Kad viņa no viņa atkratījās, tas bija uz visiem laikiem, kā nometot ādu.
Kas tik viņam netika piedots! Vari iedomāties?
Viņa sieva un mīļākā kļuva par draudzenēm uz mūžu.
Tāds sisto sievu klubiņš.
Nu…
Viņš bija parasts vecis, Rej.
Zinu, ka viņš varēja būt īsts mērglis un varēja zaudēt savaldīšanos, bet…
Viņš… Arī viņam bija gājis sūdīgi.
Nē, tas nav attaisnojums.
Viņam jāuzņemas atbildība par savu dzīvi.
Tā ir viņa dzīve, viņa atbildība.
Jā, un mūsu dzīve ir mūsu atbildība.
Ak dievs! Kāpēc tu viņu nenosodi?
-Kāds tagad no tā labums? -Ņem vērā faktus!
-Es ņemu vērā faktus. -Nē, neņem.
-Aizveries! -Viņš drāza tavu sievu.
-Paldies, ka atgādināji. -Biji aizmirsis?
Ej ellē! Apstājies!
Tālāk iešu kājām un pats izrakšu to sūda bedri.
Draņķis tāds!
Tavas dusmas, Rej. Es tās nevarētu izturēt. Tās mani sagrautu.
Labdien!
Esmu Sīderdeilas kapsētas darbinieks.
-Izsaku visdziļāko līdzjūtību. -Paldies!
Atļāvos novākt zāli, lai iezīmētu vietu.
Labi. Paldies.
Vēlāk būs vieglāk ar šo taisno asmeni.
Cērte - grūtākām vietām, arī akmeņiem.
Cik dziļi?
1,8 metri.
Skaidrs.
Būšu tuvumā, ja mani vajadzēs.
Paldies.
Kāpēc nav datumu?
BENDŽAMINS RĪDS HERISS III
-Tā viņš lūdza. -Vai pateica, kāpēc?
Nepateica.
Ķeries klāt!
Kungi! Mācītājs Vests.
Kāds prieks beidzot iepazīties,
par spīti apstākļiem.
Izsaku līdzjūtību.
Paldies.
-Kenfīlda kungs! -Mācītāj Vest!
Heriss par jums abiem runāja bieži, allaž cēla vai debesīs.
Jā.
Tāds mokpilns darbs.
Vai es pateicu ko smieklīgu?
"Cēla vai debesīs". "Mokpilns darbs".
Nesaprotu, kur tādas blēņas sagrābstāt.
Mani vārdi ir blēņas?
Vai to māca teoloģijas skolā? Kā runāt kā pravietim?
Es atvainojos par savu ļoti nelaimīgo brāli, mācītāj.
Ko niekus! Visiem grūta diena.
Bet kam viņam vispār vajag mācītāju?
Pēc pēdējām ziņām - viņš bija ebrejs.
Pirms tam budists. Musulmanis.
Heriss bija nerimtīgs meklētājs.
-50 gadu vecumā viņš tika apgraizīts. -Pietiek!
Es to nezināju. Noteikti bija sāpīgi.
Un datumi? Kāpēc nav datumu?
Viņš nebija drošs par dzimšanas datumu.
Negribēja kļūdainu uzrakstu, tāpēc - bez datumiem.
Kurš to zinātu, vai kuram rūpētu kļūdains datums?
Mirstošam cilvēkam maz kas ir svarīgs.
Šis viņam bija svarīgi.
Pacentieties, lai būtu pēc iespējas sekulārāk, mācītāj.
Esmu kristiešu mācītājs, Rej.
Tie ir viņi, mīļais.
Es palīdzēšu.
Paldies, mācītāj.
Liels paldies.
Kenfīlda kungs!
Delgado kundze!
Sveiki, puiši! Tas ir mans dēls Saimons.
Reimonds un Rejs. Tavi brāļi.
Priecājos iepazīties.
Labdien!
Sveiks!
Tur.
Paldies, mācītāj.
-Vai varu ko pajautāt? -Jā, protams.
Vai zināt, kur ir mana tēva mantas, kas bija slimnīcā?
Mājās. Ko jūs meklējat?
Viņa mobilo telefonu.
Heriss to atstāja Saimonam. Jā.
Saimon, atnāc!
Parādi brālim telefonu!
Vai tev tur ir kāda mūzika?
Vēl nav. Tikai šodien to atiestatīju.
Viņu interesē tehnika.
-Tātad Herisa failu tev tur nav? -Nav.
Vai tu tos dublēji?
Nē, kādēļ?
Paldies.
Mācītājs dzer viskiju?
Netiesājiet mani, Rej!
Esmu tāds pats cilvēks kā citi. Arī man ir savi grēciņi.
Vai tā jūs ar Herisu viens otru atradāt?
Nē. Heriss atmeta dzeršanu, pirms es ar viņu iepazinos.
Teica - būšana skaidrā viņu atdzīvinājusi.
Viņam bija pie 70, kad kļuva par tēvu tam zēnam.
Dzīve ir neapturama.
Un nē, tas nav no teoloģijas skolas.
-Jums ir ģimene, Rej? -Nē.
Es nezinātu, ko ar bērnu iesākt.
Īpaši ar zēnu.
Vai ar meiteni ir vieglāk?
Jo man ir meita, un… viņa mani dzen kapā.
Kas ir ar tiem dēliem?
Neprasiet, mācītāj!
Tomēr man ir jautājums jums.
Tiešām domājat, ka Heriss ticēja Dievam?
-Man vienalga. -Nē, beidziet! Jūs muldat.
Svarīgi ir tas, ka mēs visi piederam kaut kam lielākam par mums.
Kaut kam bezgalīgam.
Jūsu tēvs to zināja.
Nē.
Tā ir pazemīga doma,
un mana tēva ķermenī nebija neviena pazemīga kauliņa.
Varbūt izaudzēja, kad saprata, ka beigas ir tuvu.
Jā, varbūt beigās ir vieglāk.
Tad visiem lecīgajiem bikses ir pilnas.
Nē, viņš nevienu brīdi nebaidījās.
Tikai skuma, ka brīnišķīgais brauciens ir galā.
Tie bija viņa vārdi. "Brīnišķīgais brauciens".
Runājiet ar mani, Rej!
Par ko?
Kādēļ?
Pēc pāris stundām viss būs galā.
Esat pārliecināts?
O jā.
Dod man!
Tas puika man krīt uz nerviem.
Te nav zonas. Loģiski.
Kur jūs strādājat?
Sinsinati Ūdens un enerģijas departamentā. Nav pārāk aizraujoši.
Jums nepatīk?
Atrodiet kaut ko citu.
Nezinu.
Aizraujošā darbā var būt stabilitāte.
Risks liek justies dzīvam.
Dažreiz pat nedaudz sliktāks darbs var nākt par labu.
-Tiešām? -Jā.
Jūs esat tik jocīgs.
Nedēļā četras dienas braucu ar Uber un trīs naktis strādāju par bārmeni.
Braukšana ir vieglāka, bet bārs ienes vairāk naudas.
Abos darbos es katru dienu sēžu pirmajā rindā cilvēku cirkā.
Saules aizsargkrēms. Saule ir klusa slepkava.
Turpiniet!
Saimon, lūdzu! Nedari to šeit!
Visiem vienalga.
Neticami.
Beidz!
Tagad mana kārta.
Neesmu drošs, ka tas būs iespējams. Juridiski man vajadzētu…
Beidziet! Tās ir viņa tiesības.
Jā, manuprāt, viss kārtībā.
Nāc!
Vesta kungs?
-Mācītājs Vests. Jā? -Atvainojiet, ka nokavējām.
-Viens no mūsu lidojumiem aizkavējās. -Neesat nokavējuši. Līons?
-Līons.
-Līons, Vinsents. -Jā.
Reimonds. Rejs. Tur ir Saimons.
Izsakām līdzjūtību.
Mums ļoti žēl.
Paldies.
Heriss un mūsu māte bija uzraugi kopienas centrā
-Talahasī 90. gados. -Talahasī.
Saimon!
Nāc iepazīties ar saviem brāļiem!
-Es jau iepazinos. -Ir vēl.
Pasauc, kad būs ieradušies visi.
Arī viņiem ir jārok.
Paskatieties uz Reju. Viņš ir galīgi… Kas tā par grimasi?
Savilkts. Kā savilkts mezglā.
Jūs abi.
Vecais mūs vienmēr čakarēja.
Nosauca mūs vienādos vārdos.
Tāpēc mammas mūs sauca par Reimondu un Reju, lai būtu skaidrs,
bet viņš sauca mani par Reju un viņu par Reimondu un radīja jucekli.
Reju apbalvoja par maniem sasniegumiem vai arī mani sodīja par viņa pastrādāto.
Vai aizbrauca skatīties viņa spēli, nevis manējo.
Es biju labs sportists, bet Rejs bija tizls.
Viņš bija izcils skolēns. Teicamnieks. Bet sportā viņš bija tizls.
Vecais mēdza sākt ķīviņus ar tiesnešiem vai citiem tētiem.
Mūsu mātes tas tracināja, bet viņam patika.
Ka lēkājam kā uz karstām oglēm.
Rejs pārdzīvoja vissmagāk.
Viņš ir atlabis atkarīgais. Sliktākajos brīžos viņš bija katastrofa.
Es centos viņam palīdzēt,
bet viņš mani nelaida sev klāt.
Viņam bija tāds kauns par savu stāvokli. Viņš ierāvās sevī.
Un tad atrada sievieti, kas viņam palīdzēja atgriezties dzīvē.
Un tad viņa nomira.
Saproti, stulbums!
Es viņu pierunāju atbraukt šurp.
Šis ir kā epicentrs visam, ko viņš ienīst.
Paldies, ka atnāci.
Negribēju palaist garām…
Jā. Kurš gribētu?
Kas ir viņi?
Arī tie ir Herisa dēli.
Jā. Pat zēns.
-Mazais puika? -Jā. Lusijas.
Nu gan, Heris!
-Cik pavisam brāļu esat? -Nav ne jausmas.
Iepazinos ar viņiem šodien.
Nu, izņemot Reimondu.
Esat tuvi?
Mēs esam pusbrāļi.
Bērnībā bijām kā cimds ar roku. Nešķirami.
Un tad vidusskolas laikā pamazām atsvešinājāmies.
Kad kopā ar kādu esi pazemots, nievāts, noniecināts, kā to ar mums darīja Heriss,
tad pat atrašanās blakus ir kā atgādinājums.
Taču gadu gaitā mēs nezaudējām sakarus.
Viņš par to rūpējas.
Es vienmēr esmu atturīgs, bet nekad to nenožēloju.
Reizēm prātoju: ja iepazītos tagad, vai mēs vispār būtu draugi.
Viņam tādas lietas patīk. Rituāli.
Rituāli sniedz mierinājumu.
Jā. Zini: "Izsaku līdzjūtību." Šodien esmu to dzirdējis desmitiem reižu.
Sāk izklausīties kā: "Jauku dienu!"
Vai: "Padod sāli!" Vai…
Es vienkārši… Manai sievai bija agresīvs audzējs,
un es ļāvu viņas vecākiem izlemt visu par bēru ceremoniju.
Es vienkārši netiku galā.
Viņi visu noorganizēja un izplānoja.
Pompozitāte, ārišķīgums un svinīgums aizstāja skumjas.
Ceru, ka viņiem tas līdzēja. Es biju satriekts.
Es tevi izklaidēju ar stāstiem par citām bērēm, saproti?
Esmu laipns.
Mani nevajag izklaidēt.
Mamm! Paskaties uz viņiem! Viņi ir akrobāti!
-Hop! -Hei!
Aiziet! Vēl!
Domāju, ka pietiek, jaunais cilvēk. Atnāc kādreiz uz mūsu izrādi!
-Lūdzu! -Saimon!
Nu taču! Kas tur slikts, ja parādīsiet dažus trikus.
Vai ne, mācītāj? Par godu Saimona nelaiķa tēvam.
Domāju, ka to var, ja visi piekrīt.
-Labi. -Paldies, brāl!
Sākam! Gatavs? Hop!
Aiziet! Hop!
Bravo!
Aiziet! Mierīgi!
Lūk, tā.
Bravo, bravo!
Lecu lejā.
Soliņi. Aiziet! Un…
-Saimon, panāc! -Nāc šurp!
Pacel rokas! Roku šeit! Kāp!
-Labi? Kāp augšā! -Ļoti labi. Aiziet!
Labi. Mierīgi!
-Kāp uz viņa pleca! Labi. -Labi.
Izrotā ar smaidu! Hop!
-Hei! -Jē!
-Bravo! Vareni. -Hei!
-Jauki. -Tagad lejā.
Trīs, divi, viens. Aiziet!
-Bravo! -Malacis.
Mi amor.
Vai nevajadzētu ar tiem puišiem parunāt, iepazīties?
Un ko pēc tam? Dzimšanas dienas svinības, Ziemassvētku kartītes?
Man jaunus cilvēkus nevajag.
Jā. Tu esi ļoti aizņemts ar draugiem un mīļajiem, kas ir tev apkārt.
Mana Atīna nomira. Pārējais ir izvēle.
Vai jums ir kas dzerams?
-Jā. Tikai silts. -Nekas.
-Paldies.
-Kad dosieties atpakaļ? -Šovakar ar autobusu.
Mums rīt Šarlotā ir izrāde.
Vai ar veco vīru tikāties bieži?
Mēs neesam tikušies.
Tomēr gribēja, lai esam šeit.
Bet cik ilgi viņi bija kopā? Ar jūsu mammu.
Neilgi. Nedēļu vai divas.
Mēs ar Vinsentu esam divolu dvīņi. Mūsu īstais tēvs ir patēvs.
Viņš gribēs dzirdēt, kā mums te gāja.
Viņš pārsmiesies.
Neapvainojieties!
Jūs ar viņu bijāt tuvi, vai ne?
-Paldies. -Priekā!
Jā.
Tā, es gribu visus nobildēt.
Lūdzu. Ejiet!
-Rej, arī jūs. Lūdzu. -Nē, es…
Kīra, Kenfīlda kungs.
Jā, ejiet tur! Nāciet, Rej!
Arī jūs, dvīņi.
Kaprača kungs?
Pievienojieties mums! Arī jūs. Ideāli.
Smaidiet! Nostājieties ciešāk!
Ideāli. Vēl vienu.
Pēdējo, un… labi.
Liels paldies. Muchas gracias.
-Paldies, ka to paciet. -Neuztraucies!
Jā, par ko tādu varēsi stāstīt mazbērniem.
Vai tev ir bērni?
Nav. Nekad neesmu gribējusi.
Cilvēki parasti jūtas dīvaini, satiekot
pieaugušu sievieti, kurai nav bērnu un kura tos negrib,
it kā viņa būtu kaut kāda nelaimīga dabas kļūda.
Jā. Dzīvi var nodzīvot dažādi.
Izlasīju veiksmes cepuma zīmītē.
Viegls. Viņš tur vispār ir iekšā?
Jūsu tēvs svēra vairs tikai 56 kilogramus.
Oho! Man reiz bija suns, kas svēra vairāk.
Atceries Vilsonu, Reimond?
Mūsu mirušais tētis sver mazāk nekā suns.
Aizveries, Rej, vai es tevi nositīšu.
Ei, nes, kā nākas, puika!
Mācītāj Vest, es gribu, lai Saimons pēdējo reizi redz savu tēvu.
Diez vai tā ir laba doma.
Delgado kundze, laiks, kad varēja apskatīt, ir pagājis.
Mans dēls bija skolā un bēru namā ierasties nevarēja.
Viņam ir tiesības.
Delgado kundze, Herisa kungs ir vests ar mašīnu šajā priežkoka kastē…
kails un neaizsargāts.
Viņš trīs stundas ir atradies karstumā.
Un viņš ir atnests šurp, iespējams, pa ceļam sakratīts.
Tas viss ir atstājis ietekmi.
Viņš ir iebalzamēts.
Es tik un tā neiesaku. Patiesībā uzstāju.
Es paskatīšos un pārbaudīšu, vai ar viņu viss kārtībā.
Man žēl, bet juridiski jūs neesat tuva radiniece.
Vai izdarīsiet to sava brāļa labā, lūdzu?
-K… Es… -Reimond?
Paklau, Saimon, vai gribi redzēt nelaiķi?
-Labi. -Viņš to negribēja.
Vispirms paskatīsimies.
Kenfīlda kungs!
Labi. Džonas!
Ak dievs!
Viņš ir ar seju uz leju.
Kāpēc ar seju uz leju?
Tā viņš lūdza, bet negribēja, lai kāds to uzzinātu.
Tāpēc es cerēju, ka zārku neatvērsiet.
Viņš par to bija nelokāms.
Ko tas nozīmē, mācītāj Vest?
Nav ne jausmas.
Kaut kāds muļķīgs mēģinājums izlīgt ar Visumu.
Pēdējie liekulīgie centieni izpirkt vainu.
-Mēs tev redzam cauri, Heris! -Aizveries!
-Lusija, jūs par to zinājāt? -Nē, tas ir stulbi.
-Apgriezīsim viņu otrādi! -Mēs to nedrīkstam.
Viņš ir miris. Apgrieziet viņu!
Lusija! Lai puika paskatās. Tad turpināsim, labi?
Es viņu īsti neredzu.
Labi.
Nē… O!
-Izskatās, ka viņam nav ērti. -Labi. Pietiek.
Apžēliņ, viņš ir nožēlojams.
Savā ziņā saprotams.
Tā viņš arī dzīvoja - ar seju uz leju kā neveiksminieks.
-Nerunā tā! -Viņš ir neveiksminieks.
-Viss, kam pieskārās, pārvērtās sūdos. -Aizveries, Rej!
Nu taču! Tu viņu ienīdi, Reimond.
-Un viņš to bija pelnījis. -Beidziet!
-Kad tu to pateiksi? -Aizveries!
Kāpēc nepasaki? Viņš ir pakaļa!
-Aizveries! -Mūsu tēvs ir pakaļa!
-Viņš drāza tavu sievu, Reimond. -Rej, nē!
Un puika, kuru uzskatīji par savu dēlu, bija viņa dēls.
-Kā tas tev… -Beidziet!
-Nu taču, Reimond! -Ei! Izbeidz!
Reimond! Laidiet vaļā!
Mūsu Tēvs debesīs,
svētīts lai top Tavs vārds.
Lai nāk Tava valstība,
Tavs prāts lai notiek kā debesīs, tā arī virs zemes.
Mūsu dienišķo maizi dod mums šodien un piedod mums mūsu parādus,
kā arī mēs piedodam saviem parādniekiem.
Un neieved mūs kārdināšanā, bet atpestī mūs no ļauna.
Āmen.
Heriss gribēja, lai aicinu izteikties ikvienu, kurš vēlas runāt.
"Bez spiediena," viņš teica.
Rej?
Nē.
-Lusija? -Nē.
Reimond?
Reimond!
-Palieciet! -Reimond! Viss kārtībā. Es viņu panākšu.
Reimond! Nu taču!
Ko tu dari?
Reimond!
-Parunāsim! -Ak dievs!
-Reimond! -Nē!
Nē. Beidz, beidz!
Mums par to jāziņo, Vest. Policijai.
Nē. Paklau, tās būs lielas klapatas.
Padomājiet lietišķi, mans draugs. Iznākums ir tāds pats.
Rej!
Pasakiet atvadu vārdus!
Jūs to nenožēlosiet.
Pie velna! Kas tagad?
Dusi mierā, Heris!
Atstāj aiz muguras bailes, cerības, dusmas, nožēlu!
Paņem līdzi tikai klusumu!
Debesis, vēju. Saullēktu pēc lietus.
Pārējo aizmirsti!
Dusi, Heris!
Atpūties pats no sevis!
Lai veicas!
Tēvs jums atstāja vēstuli, ko iedot šinī brīdī.
Atvainojiet, tā nav īstā.
Paldies.
Tā, šīs mantas jāpārnes uz šķūnīti - labdarībai.
Pārējās mantas jāaiznes uz miskasti.
Pēc tam es jums uzklāšu gultu, un jūs izgulēsieties kā karalis.
Sveicināti!
Es gribētu Corona.
Labi. Un jūs, kungs?
Es ņemšu kafiju, melnu, un ķiršu kūku, siltu.
-Gribat klāt saldējumu? -Jā.
Un saldajā?
Tu nedzer?
Nē, esmu atkarīgais. Bet pietiek runāt par mani.
Nē, trīs gadus biju atkarīgs no heroīna. Tas nebija patīkami.
Mans brālis teica: lai spētu nelietot, viņam cita starpā
bija jāatrod jauni baudas avoti.
Jo narkotikas, lai vai kā, bija bauda.
Jā. Taisnība.
Zini, kad tā viela pirmo reizi ieplūst ķermenī,
tam nelīdzinās nekas.
Zini to skaņu, kad ar nagiem skrāpē tāfeli?
Heroīns to skaņu apklusina.
Visas sāpes ķermenī, tas troksnis galvā - viss pazūd.
Visu to sajūtu vairs nav. Tā ir bauda.
Tāpēc tagad bauda ir apslāpētāka, saproti?
Tas ir ēdiens. Sekss - nav slikti. Humors.
Visas tās parastās lietas, kas cilvēkiem sniedz prieku.
Mūzika?
Kad tā man nesagādā ciešanas.
Nekad es neesmu tik laimīgs, kā klausoties džezu. Tā ir narkotika.
Klausoties vairāk nekā spēlējot? Tu tur izklausījies diezgan labi.
-Būdams baltais zēns. -Tu neesi zēns.
Tu pārzini džezu?
Nē. Bet man patīk.
Mans tēvs mēdza teikt,
ka džezs ir tikai nēģeru cilšu mūzika, ko popularizē ebreji, lai nopelnītu naudu.
-Tā teica Heriss? -Jā, viņam bija daudz izteicienu.
"Darbam nav jāsagādā prieks.
Ja tev tiešām būtu talants,
tas būtu rakstīts uz tavas bālģīmja pieres."
Burvīgi.
Tas, ko viņš teica, gulstas kā smagums man uz krūtīm.
Ir tā, it kā es spēlētu un starp frāzēm justu, ka…
nespēju elpot ar pilnu krūti tā smaguma dēļ.
Visu mūžu esmu centies vienkārši nesabrukt.
Spēlēt tur kapsētā -
tas nav kā īsts koncerts ar citiem mūziķiem.
Tad bailes paceļ savu neglīto galvu.
Bailes no kā?
Izklausīties draņķīgi.
Paldies.
Pateicos. Jā, es paņemšu.
Vai tev ir sievas fotogrāfija?
Jā.
O! Viņa bija skaista.
Zini, kad būsi paēdis, iesim sagādāt tev kaifu.
Kastes šķūnītī sanesu. Vai parādīsiet, kur ir miskaste?
Vispirms vakariņas.
Es labāk gribētu to pabeigt.
Šodien tur bija dīvaini.
Nekļūsti rupjš!
Paldies.
Ku-kū!
Vai jūs viņu mīlējāt?
Viņš bija nogribējies 67 gadus vecs vīrs.
Un es biju nelaimīgi precējusies un skumja.
Un viņš man veltīja uzmanību. Un viņš mani smīdināja.
Viņš bija slikts tēvs jums, bet labs tēvs Saimonam.
Viņš bija slikts mīļākais jūsu mātēm. Viņš bija labs mīļākais man.
Viņš sievietes mīlēja, bet nesaprata.
Viņš bija rasists, kuram patika visi.
Viņš apēda 10 000 maltīšu
un nogulēja 10 000 nakšu ar saviem sapņiem un murgiem.
Viņam bija simts darbu, un beigās nebija naudas.
Viņš gribēja saprast pasauli, dzīvi, visu.
Bet nekā. Kurš gan to var?
Viņš bija tikai puteklītis.
Ko tas nozīmē?
Uz priekšu!
Dzīvē ir labāk.
Zini? Es laikam iešu kājām.
Uz kurieni?
Nezinu. Vienkārši pastaigāšos, saproti?
-Gribi sabiedrību? -Nevajag.
Vai tu vispār pazīsti šo apkaimi?
Es tikšu galā.
Kas notiek?
Nekas, ja?
Vienkārši bija gara diena, un man pietiek.
-Tev pietiek? -Jā.
Paklau, nekļūsti dīvains! Vienkārši…
Ei, ei! Ei!
Kas, pie velna, notika?
Vai es ko pateicu? Paskaidro man, un es aiziešu.
-Paklau, runa nav par tevi. -Ko es izdarīju?
Paklau, es neesmu tavs privātais projekts, māsiņ Kīra.
Esmu tāda idiote!
Zini ko? Cilvēks uzreiz parāda, kāds ir.
Mans pirmais iespaids bija pareizs. Tu esi mērglis.
Tur tev taisnība.
Ei! Velns!
Ei!
Velns!
Pagaidi!
Velns!
Vienkārši pagaidi!
Vai varu ar tevi parunāt, lūdzu?
Kīra, dod man divas sekundes, labi?
Vai nolaidīsi logu uz… T…
Nē, ei, ei!
Lūdzu, tikai divas sekundes, labi?
Es… Ak, ve…
-Viss kārtībā? -Jā.
Tiešām?
Viss kārtībā. Paldies.
Jūs to vīrieti pazīstat?
Jā.
Simpātisks.
Ej ellē!
REIMONDAM
Reimond, es nožēloju, ka sagādāju tev tik daudz ciešanu.
Man pašam bija daudz ciešanu, bet esmu dzirdējis, ka tas nav attaisnojums.
Tas bija nogurdinošs darbs - būt tēvam, pat sliktam tēvam.
Pacenties man piedot!
Vēl kaut kas. Tavs brālis Rejs nav mans dēls.
Viņa māte jau bija stāvoklī,
bet to nezināja, kad mēs sagājām kopā.
Mēs to pieņēmām, jo es viņu mīlēju - tā man likās.
Tātad savā ziņā viņš laikam nemaz nav tavs brālis.
Dari ar šo informāciju, ko gribi. Es tev uzticos.
Tavs tēvs Bendžamins Rīds Heriss III.
Rej, tu biji talantīgs zēns. Es nezināju, ko ar tevi iesākt.
Ar cieņu - Bendžamins Rīds Heriss III.
Viņa mani ielūdza uz dažām dienām, un es palikšu.
Tāpēc ņem mašīnu!
Pag, esi drošs? Es varu braukt ar autobusu.
Jā. Savākšu no tavas mājas nedēļas nogalē.
Nu labi.
Vai tu un Lusija…
Ko?
Kas - ko?
-Ak dievs! -Neāksties, Rej!
Sasodīts!
Tev bija sekss ar viņa sievieti, brāl!
Kāpēc tev viss jāpasaka skaļi?
Kāpēc neļauj runāt klusumam?
Tad jau nebūtu nekādas jautrības.
-Tagad viņa dēls varētu būt tavs dēls. -Apžēliņ! Velns!
Paklau, zini…
Paldies, ka pierunāji mani atbraukt.
Vai tagad mums jāapskaujas?
-Apskauj šo!
Mēs viņu tā īsti nepazinām, vai ne?
Nedēļas nogalē parunāsimies.
Jā.
Tulkojusi Aija Apse