Kdo je?
-Raymond. -Kateri Raymond?
Koliko Raymondov pa poznaš, Ray?
Najin oče je umrl.
Se je fental?
Ne. Bolan je bil, jebenti.
Smem naprej?
Umakni pištolo. Veš, da jih ne maram.
Potem ne trkaj na vrata sredi noči.
-Klical sem te, pa ti telefon ne dela. -Nisem plačal računov.
Boš kaj spil?
-Kavo.
Kdaj sem bil nazadnje tu? Pred tremi leti?
Po Athenini operaciji.
Tega je pet let.
Res? Mater.
Kdo ti je sporočil za fotra?
-Kdo je sploh še govoril z njim? -Njegov pastor, West.
Harris ima pastorja? Me zajebavaš?
Njegova zadnja želja je bila, da sinova prideta na pogreb.
Jutri je. Blizu Richmonda.
Ni ti treba iti.
Mrtev je. Saj ne bo vedel.
Zelo obziren človek si, veš?
Kaj nameravaš?
Pred zoro bom odšel. Ampak sam ne morem.
Nimam vozniške.
Vzeli so mi jo, ker sem pil. Dve pivi sem spil.
V 20 letih so me prvič ustavili. Pripeljal sem se, ker te nisem dobil.
Če bi me ustavili, bi bil v dreku.
Zakaj te ni pripeljala žena?
Med nama ni najbolje.
Decembra me je zapustila.
Zakaj si vprašal, ali se je sam? Zakaj bi se ubil?
To sem vedno pričakoval.
Zagrenjen težak je bil. Zafrustriran.
Vse se mu je sfižilo. Zdelo se mi je, da se bo fental.
Vse otroštvo sem sanjaril o tem.
Da si bo dal pištolo v usta in si odpihnil možgane.
Jezus.
Boš res šel?
Po vsem, kar ti je naredil?
Še delaš v tovarni?
Ne. Na cesto so me vrgli.
Zakaj?
Ne vem. Zaradi neke razprtije.
Razprtije? Kako izbrano!
Bi tisti tip uporabil to besedo?
Težko ti bo odgovoril brez zob.
Kaj je bilo?
-Nič. -Kaj je bilo, Ray?
"Črnuhinja" je rekel. Pa sem mu odsvetoval.
Kje zdaj delaš?
V gradbeništvu. Občasno. Ta teden delam dva dni.
Krasen izgovor, da ne grem na pogreb.
Videl sem žensko, ki je odhajala. Je za kaj?
-Imaš kak nastop? -Ne, že celo večnost nisem igral.
-Zakaj ne? Dobro igraš. -Ne igram več.
Slišal sem te, ko sem trkal.
-Ne. -Slišal sem te.
Nimam več trobent. Prodal sem jih.
-Trobente si prodal? -Pa kaj.
Nimaš ne službe ne trobente? Zoprna reč.
Ni hudega. Še vedno sem čist. Že sedem let.
Krasno. Ponosen sem nate.
Se zdaj objameva?
-To objemi. -Jebi se.
Še druge žene ima.
-Njim reci, naj pridejo. -Ne.
Se spomniš tiste Srbkinje? Branke.
Branka. Dober spomin imaš. Seksi je bila.
Stokrat sem drkal nanjo. Pa ti tudi.
-Ne, preveč sem dejansko seksal. -Nakladaš.
-Kako je dobil tako babnico? -Znal je biti duhovit.
Je duhovito, da naju je tepel s pasom? Če je, je bil vrhunski komik.
Ray.
Hočem biti tam.
Ne zato, ker je prosil, ampak ker hočem.
Hočem videti, kako ga bodo dali v zemljo. In to občutiti.
Pa se bojim, da me bo dotolklo.
Pojdi z mano.
Trenutek.
Resno? Je to res nujno?
Nikoli ne veš.
Daj ključe.
Kje sva?
Uro in pol proč.
Sanjal sem, da sem v prirodoslovnem muzeju.
Se spomniš tistih razstavnih vitrin?
Gol jamski mož, ki ubija moškega. Tvoja mama naju je peljala.
Ne. To je bila tvoja mama. Moja je sovražila ta muzej.
Ne. Ni tvoja mama…
Mogoče imaš prav. No,
sem v muzeju in oče oziroma Harris je pračlovek.
-Ja. -Hočem razbiti steklo, ga spraviti ven.
Ko pa pogledam dol, vidim, da sem gol kot drugi jamski ljudje.
Kaj bi to pomenilo?
Da luknja v zemlji ni dovolj, da si starega izbiješ iz glave.
Težko si ga predstavljam kot otroka.
Njegov oče ga je zverinsko trpinčil. To pa ponavljamo.
-Nama ni treba. -To počnemo. Tako pač je.
Si mučil svojega sina?
Oprosti.
Halo? Pastor West?
Kako ste?
Ja, prihajava. Prideva naravnost k vam?
Prav. Lahko mu daste to številko.
-Je to vse? -Ja.
-Fina trgovina. -Hvala.
Je tvoja?
Pa kaj še! Se ti zdim šefinja?
Ja, se mi zdiš.
Kot večina deklet na jugu sem se uprla.
To je super.
-Kaj je bilo to z blagajničarko? -Nič.
-Kar pridejo k tebi, ne? -Kot muhe na drek.
-Pastor West je klical. -Kako dolgo sta se sploh poznala?
Oče je gotovo umrl sam.
Tip je vskočil, da bi bilo manj depresivno.
Tak je konec, ko se odtujiš od vseh.
Zdaj so poklicali naju, da poveva kaj lepega o njem.
Nimaš nobenega lepega spomina nanj?
Nekaj jih imam. Kar obžalujem.
Zakaj?
Halo? Raymond.
Tu Canfield iz pogrebnega zavoda Remembrance.
-Pozdravljeni. -Iskreno sožalje ob vaši izgubi.
Hvala.
Vašega očeta sem spoznal pred dvema letoma.
Ko sva se dogovarjala o podrobnostih. Zelo karizmatična in občutljiva duša.
Moje sožalje.
O kakšnih podrobnostih?
Odprto krsto je hotel.
Zato ga moramo balzamirati. Takoj moramo začeti.
Če hočemo imeti bedenje že zgodaj popoldne.
-Kar je zahteval. -Prav.
Vaš oče je plačal krsto in nagrobnik.
Plačal je polog za balzamiranje, vendar ni plačal preostanka.
-Vem, da ni pravi trenu… -Koliko?
-Prosim? -To je moj brat Ray. Izvoli.
Me veseli, gospod. Moje sožalje.
Koliko manjka?
Vse skupaj 475 dolarjev. Z davkom in ličenjem.
Ličenjem?
Ja. Radi bi ga pripravili, da bi bila izkušnja…
Nepotreben strošek. Ni treba, da ga vidiva.
Prosim? Nisem slišal.
Nadaljujte, prosim. Uredili bomo, ko prideva.
G. Mendez, odvetnik vašega očeta, je klical, da bi videl, kako gre.
-Njegovo številko vam bom poslal. -Prav, hvala.
Se vidimo.
Harrisov odvetnik?
Petsto dolarjev? Jih imaš?
-Ne, ampak pogreb je le enkrat. -Jaz jih nimam.
-Ne bom plačal. -Bom pa jaz. Si zadovoljen?
Jezus Kristus.
Na zvočnik daj.
-Tu Max Mendez. -Ja. G. Mendez, tu Raymond.
Moj oče je bil Ben Harris.
-Ja. Moje iskreno sožalje. -Hvala.
Vaš oče je bil vzoren meščan. In zelo očarljiv.
Ja, pogrešali ga bomo.
-Ste hoteli govoriti z nama? -Ja. Žal me čaka stranka.
Se lahko oglasite pozneje? Nekaj stvari morava pregledati.
Je vaš brat Ray z vami?
Ja.
-Dobro. Ob enajstih? -Velja.
Poslal vam bom naslov. In kot je rekel vaš oče, à bientôt.
À bientôt?
Se spomniš, ko naju je vpisal na francoščino, potem pa naju vzel ven?
Pri francoščini sem užival.
Hvala.
Oprostite.
-Iščem g. Canfielda. -To sem jaz.
Raymond Harris? Pozdravljeni, me veseli.
-To je Ray. -Pozdravljeni.
Rose, pozanimaj se, kdaj bo g. Harris pripravljen.
Iskreno sožalje.
Sta prijetno potovala?
Ja, hvala.
Kje stanujete?
-Nekaj sto kilometrov stran. -Očetu ste podobni.
G. Harris bo pripravljen čez nekaj minut. Felix vas bo poiskal.
Krasno. Medtem vama bom pokazal krsto, ki jo je izbral vajin oče.
Kar za mano.
Hvala.
Lahko počakata tu? Takoj pridem.
Resno?
Največji skopuh, kar jih je kdaj živelo.
Ni šlo za ceno.
Ponudil sem mu popust na druge krste, vendar je vztrajal.
Rekel je, da mu je to najljubše pri tem, da je žid. Skromna krsta.
Zato imam vprašanje.
Vem, da je bil blizu pastorju Westu. Bi želela imeti tudi rabina?
-Ne bo treba. -Ne, oče ni bil žid.
Nekoč se je spreobrnil za pol ure. Pa je bil še vedno nesrečen.
-Ne potrebujemo rabina. Hvala. -G. Harris je pripravljen.
Iskreno sožalje.
Malo sem ga uredil. Precej shujšan je bil.
Ja. Hvala.
Zakaj je umrl?
O tem boste morali govoriti z zdravnikom.
Mislim, da sta za vzrok smrti navedena srčni zastoj
in pljučni rak.
Očetova želja je bila, da ga pokopljemo nagega.
Predlagam, da ima za bedenje srajco, če jo lahko prineseta.
Pričakujeta veliko ljudi?
Ne bi rekel.
Potem vaju bom pustil sama z njim.
Kdaj si ga nazadnje videl?
Mogoče na eni od tvojih porok.
Prišel je samo na mojo poroko z Marsho.
Ja. Tvojemu svaku je rekel, da je zaostal.
Zato ga je tvoj tast skoraj prebutal. Sprejem je bil prava štala.
Ni bilo tako. Ne izmišljuj si, Ray.
Je bil vedno tako droben? Zakaj hoče biti pokopan nag?
Vedno se je rad razkazoval.
Še vedno ima večjega tiča kot midva.
To, da sem ga videl tam, je bilo močno.
Res je odšel. Čutim.
Dober občutek je. To, da ne kuhaš več zamere.
Odpuščanje je dobro.
Kar naprej, gospoda.
Lepo, da sem vaju končno spoznal. In ime povezal z obrazom.
-Hvala, da ste naju sprejeli. -Malenkost. Sedita.
Kavo? Vodo?
-Ni treba. -Ne, hvala.
Hecno, tolikokrat sem ga slišal reči: "Moji sinovi, moji otroci, moji fantje."
Kako dolgo ste ga poznali?
Sedem let.
Zastopal sem moža, ki ga je tožil zaradi obrekovanja.
Moja stranka je dobila primer.
Vajin oče je bil navdušen nad mojim delom in me je najel, ko je tožil mesto Bon Air.
Čemu?
Zaradi božičnih venčkov na mestni hiši. Ker sta Cerkev in država ločeni.
-Kako vas je lahko plačal? -Pro bono sem delal zanj.
Vajin oče je bil krasen sogovornik, goreč govorec.
Ne vedno prefinjen, vendar neumoren.
Plačal bi mu, da bi ga poslušal, kako udriha čez svet.
Prav. Očetova oporoka.
Vse premoženje, približno 5200 dolarjev,
zapušča sinovom, ki se bodo udeležili pogreba.
Vem, da ni veliko, bo pa pomagalo pokriti pogrebne stroške.
In morda potne stroške.
Lahko pa pripravita sedmino za pogrebce.
Sama se odločita.
Oče vama je zapustil nekaj osebnih predmetov. Doma so.
Tu je naslov.
Gospa Delgado bo ves dan tam.
-Gospa Delgado? -Ja.
Očetova želja je bila tudi, da izkopljeta grob.
Kaj?
Da sinovi izkopljejo grob, brez strojev.
Lahko uporabita lopato.
Potem morata krsto spustiti v grob in ga zagrebsti.
-Kakšen kreten. -Ne, Ray. Je to sploh dovoljeno?
Pokopališče mora ustreči vsem veram.
-Menda je imel tongovske korenine. -Tongovske korenine.
-Ja. -Tu je dovoljenje.
Ko prispeta, se identificirajta pri direktorju, da bosta lahko kopala.
S sabo imejta veljavno vozniško dovoljenje.
Dober dan. Harrisova sinova sva.
-Iskreno sožalje. -Hvala.
Kaj je bilo to?
-Kaj? -Kaj si naredil?
Nič.
Nekaj je bilo. Zakaj?
Grda navada.
Se bolje počutiš?
Vse je v redu. Tu si varen.
Očetova soba je zgoraj, čisto na koncu.
Kuham.
-Lucia. -Raymond.
-To je… -Raymond in Ray.
Tu si varen.
Kaj je to?
Oltar si je postavil.
MORNARIŠKO PRIZNANJE
To poglej.
-Kdo sta to? -Ne vem.
Sta lačna?
Ne. Nisva lačna, hvala.
-Hvala.
Po vajini škatli grem.
Glej. Mami. Zelo lepi sta.
Dokler jima ni izpil življenja. Klinc.
-Kot za božič. -Ja, samo da nisva otroka.
Res nisva?
Odrasla moška sva z malo manj uspešnim življenjem.
-Ne govori tega. -Je pa resnica.
Razpizdil me boš.
-Počasi, žrebec. -Jebi se, Ray.
-Ne govori, da moje življenje ni uspešno! -Čas je bil, da se razjeziš.
Hvala.
Dobro zgleda.
-Zelo okusno je. -Vem.
Kako dolgo že delaš tu?
To je moja hiša.
Lepo si jo opremila.
Zelo svobodno, pa vseeno umirjeno.
Hvala.
Je bil Harris tvoj najemnik?
Ne. Z bivšim možem sva imela avtopralnico.
Harris je prišel v trgovino po cigarete.
Starejši je bil, ampak prijazen in je znal poslušati.
Nekaj časa sva bila ljubimca, nato prijatelja.
Ko je lani zbolel, sem ga vzela k sebi.
Ves čas je gledal vajino sliko ob jezeru.
Vprašala sem ga: "Zakaj fantov ne povabiš na obisk?"
Ni hotel.
Rekel je, da fantje in moški niso enako.
-Je tvoja? -Ja.
Po hudem prepiru mi jo je vzel. Poleti v zadnjem letniku gimnazije.
Rekel je, da jo je zastavil.
Vse zastavljalnice v državi sem prečesal.
Zame je bil vedno kreten, to pa je bil začetek konca.
Zakaj sta se sprla?
Pojma nimam.
Pred nekaj tedni jo je dal popraviti in očistiti.
Moje življenje se ti zdi usrano.
-Tega nisem rekel. -Rekel si, da moje življenje ni uspešno.
-Drug izraz za propadlo življenje. -Ne.
Stvari so mi pač všeč take. Stabilne.
Mogoče sem zato dolgočasen in len.
Zato so mi propadli zakoni, vem.
Olive je rekla, da me bolj zanima klimatizacija kot ona.
Ko je Marsha videla, kako skrbno likam srajco, je planila v jok, češ da sem gej.
Rad imam svoj mir. Če to pomeni, da moje življenje ni uspešno, prav.
To me ne mori. Spim kot dojenček.
Prihajava iz kaosa.
VEDNO BOŠ V NAŠIH SRCIH
Upam, da sta zadovoljna.
Ja, v redu je. Hvala.
Čez uro in pol bomo morali oditi proti pokopališču,
da ga bomo pokopali ob sončnem zahodu, kot je želel.
In da bo dovolj časa za izkop.
Je g. Mendez govoril z vama o očetovi želji glede tega?
Je.
-Mislim, da bo dovolj časa. -Fino.
-Oprostite. -Pardon.
Bonnie. Michael.
Kdo je Michael?
Pogrebcem, ki pridejo prvi, je pogosto neprijetno,
če je prostor prazen.
Če so sami s pokojnikom.
Zato včasih sem posedemo par ljudi.
Brez stroška za družino, seveda.
Ko se žalujoči začnejo zbirati, se diskretno umakneta.
-Krasno. -Ja.
Nekaj dokumentov morata podpisati. V pisarni.
Ja. Vozniško dovoljenje bom rabil.
Ne pofukaj receptorke pogrebnega zavoda na bedenju lastnega očeta.
Prav, poskusil bom.
Hladen si kot led, oče.
Hvala. Lahko gresta. Hvala.
Žal ne morem ostati.
-Ne skrbi. Res hvala, da si prišla. -Vesela sem, da sem tu.
Narobe je zvenelo, a?
Lep nasmeh imaš. Odkrit je, ne laže.
Si poročen? Imaš otroke?
Razšel sem se. Pred tem sem se dvakrat ločil.
In… Koliko otrok?
Sina imam.
V vojski je.
In…
-Nočeš govoriti o njem? -Ne, ni to…
Kako dolgo bosta tu? Lahko prespita v njegovi sobi, če hočeta.
Hvala. Ne bi mogel spati v tisti sobi.
Zakaj ne? Bolniško posteljo so odpeljali.
Vse bo šlo vojski odrešitve ali v smeti.
-Je to hotel? -Ja.
Vsakomur je pustil kaj, drugo mora stran.
Če bi rada
kakšno svojo fotografijo ali fotografijo mame, mi je prav.
Živjo.
Se vidiva.
Ja, prav.
Se poznava?
Ne bi rekel.
-Si prepričan? -Ja.
Zakaj si me potem tako pogledal?
Kako?
-Misliš, da uživam? -Ne…
Zanima me, kaj se greš.
Čakaj. Na nekoga me spominjaš.
Misliš, da bi morala biti polaskana?
Oprosti, da sem zijal vate. Grdo je bilo.
Ja, grdo in bolno.
Trudil se bom, da se ne bom več tako kretensko vedel.
-Prav.
Ray sem. To je moj oče, Harris.
Kiera.
Medicinska sestra pri Sv. Anni. Sožalje.
-Vedno prideš na pogreb svojih bolnikov? -Ne.
Prosil me je.
Rekel je, da ga tolaži, da bom tu. Rada sem mu ustregla.
Nekaj na tvojem očetu me je pritegnilo.
Stara duša je. Preganjana.
Kakšen oče je bil?
-Grozen. -Tega si ne bi mislila.
Ampak proti koncu res ni bilo nikogar ob njem, razen Lucie.
Zdaj vem, zakaj.
-Boste imeli pogreb? -Oja.
Z bratom bova sama izkopala grob. To je bila njegova zadnja želja.
-Zakaj bi to hotel od vaju? -Tudi jaz lahko samo ugibam.
-In? -Da bi naju še zadnjič jebal v glavo.
Čim dlje hoče uveljavljati oblast nad nama.
Saj lahko zavrneta.
Ja. Pa nisva.
Potem mu je uspelo.
Pripravljen je bil. Še protibolečinske tablete je zavrnil.
Hotel je umreti popolnoma priseben.
Mislim, da mu je glasba zelo pomagala.
Dal si je slušalke, se priklopil na telefon, zaprl oči
in obšel bolečino.
Vprašala sem ga, kakšno glasbo posluša.
Odvrnil je, da je skrivnost.
Ponoči, ko sem šla pogledat k njemu,
sem dojela, da si ves čas vrti isto pesem.
Zaspal je ob njej, ko je mogel.
Katero pesem?
Ne vem. Nekaj inštrumentalnega. Mogoče blues.
Šla bom.
Prideš na pokopališče?
Ne, nisem nameravala.
Prav.
-Ne bom mogla. -Seveda.
Veselilo me je.
Pokliči tistega odvetnika, Mendeza.
Očetove osebne stvari bi rad. Tisto, kar je pustil v bolnišnici.
-Zakaj? -Njegov mobilnik bi rad.
-Ne boš ga mogel uporabiti. -Vem. Samo pokliči ga. Hvala.
Klinc.
G. Mendez. Tu Raymond.
Veste, kaj je z očetovimi osebnimi stvarmi iz bolnišnice?
Prav, poskusila bova. Hvala.
-Kaj je rekel? -Nima pojma.
-K… -Rekel je…
Naj vprašava Lucio. Na pokopališču bo.
-Si dobil njeno številko? -Kaj?
Naj ti da njeno številko.
-Kaj te je pičilo? -Samo pokliči.
-Glasovna pošta. -Kurc!
Prasec. Misliš, da se mi lahko smeješ iz pekla?
Kaj pa ti veš o glasbi?
Osemdeset let je trajalo, da si odkril, da ti lahko ublaži bolečino. Debil.
Ne zajebavaj me, Harris. Žal ti bo.
Pokliči me.
O bog.
Predstavljaj si, da sta mami tu.
-Rajši ne. -Zakaj?
-Žalostni bi bili. -Moja že ne.
Ne, odpikala ga je. Za vedno ga je odvrgla, kot kača kožo.
Kaj vse si je dovolil. Si predstavljaš?
Njegova žena in ljubica sta postali dobri prijateljici.
Saj je kot Klub trpinčenih žena.
No…
Samo moški je bil, Ray.
Vem, da je bil včasih kreten in da je znal popeniti, ampak…
-Ampak tudi on je imel štalo. -To ni opravičilo.
Moral bi biti odgovoren za svoje življenje.
-Kot midva za svoje. -O bog, zakaj ne rečeš nič proti njemu?
-Bi kaj pomagalo? -Sprejmi dejstva.
-Sprejemam dejstva. -Ne.
-Jebi se. -Ženo ti je podrl.
-Hvala, da si me spomnil. -Si pozabil?
Jebi se! Ustavi!
Peš bom šel in sam izkopal klinčevo luknjo. Gnoj zafukan.
Tvoje jeze nisem prenesel, Ray. Uničila me je.
Dober dan. Sem predstavnik pokopališča Cederdale.
-Iskreno sožalje. -Hvala.
-Odstranil sem travo, da bi označil mesto. -Prav. Hvala.
Ravno rezilo vama bo olajšalo delo.
Kramp pa je za kamenje.
Kako globoko?
Dva metra.
-Prav. -V bližini bom, če me bosta potrebovala.
Hvala.
Zakaj ni datumov?
-Tako je hotel. -Je povedal, zakaj?
Ne.
Spraviva se k delu.
Gospoda, sem pastor West.
Krasno, da sem vaju končno spoznal. Če izvzamemo okoliščine.
-Sožalje. -Hvala.
-G. Canfield. -Pastor West.
Harris vaju je ves čas omenjal, vedno z žarom v glasu.
Ja.
Mukotrpno opravilo.
Sem kaj takega rekel?
"Z žarom v glasu." "Mukotrpno opravilo." Kje najdete ta drek?
So moje besede drek?
Vas to učijo na teologiji? Kako govoriti kot prerok?
Odpustite mojemu zelo nesrečnemu bratu.
Ne skrbite. Za vse je naporen dan.
Zakaj sploh potrebuje pastorja? Nazadnje je bil žid.
Pred tem pa budist. Pa musliman.
-Harris je bil nemiren iskalec. -Pri 50 se je dal obrezati.
Dovolj.
Tega nisem vedel. Gotovo je bolelo.
Zakaj ni datumov?
Ni poznal natančnega datuma rojstva. Ni hotel, da piše narobe.
Saj ne bi nihče vedel, da je narobe.
Umirajočemu so mar redke stvari. Ta mu je bila mar.
Naj bo čim bolj posvetno, prav?
Krščanski pastor sem, Ray.
To sta onadva, srček.
-Pomagal ti bom. -Hvala, pastor.
Najlepša hvala.
G. Canfield.
Gospa Delgado.
Živjo. To je moj sin Simon.
Raymond in Ray. Tvoja brata.
Me veseli.
-Živjo. -Ojla.
Tja.
Hvala, pastor.
-Te lahko nekaj vprašam? -Jasno.
Veš, kje so očetove stvari iz bolnišnice?
-Doma. Kaj iščeš? -Njegov mobilnik.
Harris ga je zapustil Simonu.
Simon, pridi sem.
Pokaži bratu telefon.
Imaš gor kaj glasbe?
Ne še. Danes sem ga ponastavil.
Spozna se na tehnologijo.
-Torej nimaš Harrisovih stvari? -Ne.
-Si naredil varnostno kopijo? -Ne. Zakaj?
Hvala.
Duhovnik, ki ima rad viski.
Ne sodi me. Tak sem kot drugi. Tudi jaz imam šibke točke.
Sta se tako našla s Harrisom?
Ne. Harris je nehal piti, preden sem ga spoznal.
Trezen se je počutil kot nov.
Tega fantka je spočel pri skoraj 70.
Življenja se ne da ustaviti. Ne, to ni s teologije.
-Imaš družino, Ray? -Ne. Ne bi znal z otroki.
-Še posebej s sinovi. -Je s hčerami lažje?
Hčer imam. Leta življenja mi je pobrala.
Zakaj ne sina?
Nehaj, pastor.
Imam pa vprašanje zate.
Res misliš, da je Harris verjel v boga?
-Vseeno mi je. -Ne, no. Zajebavaš me.
Pomembno je, da vsi pripadamo nečemu, kar je večje od nas.
Neskončnemu.
-Tvoj oče je to vedel. -Ne.
To je ponižna misel.
Moj oče ni premogel kančka ponižnosti.
Mogoče se je spremenil, ko je začutil konec.
Ja, mogoče je na koncu laže. Ko vsi nasilneži serjejo v hlače.
Ne, nikoli se ni bal.
Žalosten je bil, ker je čudovite poti konec.
Tako je rekel. "Čudovite poti."
Govori z mano.
O čem?
Zakaj?
V nekaj urah bo vsega konec.
Si prepričan?
Oja.
Jaz bom.
Mulc mi gre na jetra.
Ni signala. Logično.
Kje delaš?
Na Vodovodu in elektru Cincinnatija. Ni preveč zanimivo.
Ti ni všeč?
Poišči si kaj drugega.
-Kaj pa vem. -Zanimiva služba lahko pomeni stabilnost.
Ob tveganju se počutiš živega.
Včasih malo površnosti koristi.
-Res? -Ja.
Smešen si.
Štiri dni na teden vozim uber, tri večere sem točajka.
Vožnja je lažja, v baru pa je več denarja.
Pri obeh službah iz prve vrste gledam človeško komedijo.
Krema za sončenje. Sonce je tihi morilec.
Nadaljuj.
Simon, prosim! Ne tukaj!
-Nikomur ni mar. -Neverjetno.
Nehaj.
Jaz sem na vrsti.
Ne bo šlo, po zakonu…
-To je njegova rojstna pravica. -Mislim, da je v redu.
Izvoli.
G. West?
-Pastor West. Ja? -Oprostite za zamudo.
-En let je imel zamudo. -Ne zamujata. Leon?
-Leon.
Leon, Vincent. Raymond. Ray. Tisto je Simon.
-Sožalje. -Najino sožalje.
Hvala.
Harris in najina mati sta bila kustosa v občinskem domu.
V Tallahasseeju v 90. letih.
Simon. To sta tvoja brata.
-Sem ju že spoznal. -Še jih je.
Obvesti me, ko bodo vsi tu.
Tudi onadva morata kopati.
Poglej Raya. Ves je tako… Kako se že reče?
Napet. Čisto zadrgnjen je, a?
Saj sta oba.
Foter naju je stalno zajebaval.
Enako ime nama je dal.
Zato sta naju mami klicali Raymond in Ray.
On pa je mene klical Ray in njega Raymond in vse zmedel.
Raya je nagradil za moja dejanja ali pa mene kaznoval za njegova.
Ali pa je šel gledat njegovo tekmo namesto moje.
Dober športnik sem bil, Ray pa ne.
Odličen dijak je bil, same petice. Za šport pa ni bil.
Foter je začel prepir z drugimi očeti ali sodniki.
Mami sta noreli. On je pa užival.
Niti je vlekel, kot da smo lutke.
Ray je najbolj nasrkal.
Ozdravljen odvisnik je. Čista razvalina je bil.
Hotel sem mu pomagati. Pa nikogar ni spustil blizu.
Sram ga je bilo, da je tak. Zato je izginil.
Našel je žensko, ki mu je pomagala, da se postavi na noge.
Pa je umrla.
Porkaduš.
Prisilil sem ga, da gre z mano.
To je epicenter vsega, kar sovraži.
Hvala, da si prišla.
-Nisem hotela zamuditi… -Ja. Kdo pa bi hotel?
Kdo so to?
Harrisonovi sinovi.
Ja. Celo fantek.
-Mali? -Ja. Lucijin je.
Bravo, Harris.
-Koliko bratov pa je? -Nimam pojma.
Danes sem jih spoznal. Razen Raymonda.
Sta si blizu?
Polbrata sva.
Med odraščanjem sva bila kot rit in srajca.
V srednji šoli pa sva se odtujila.
Ko te nekdo tako ponižuje in daje v nič, kot naju je Harris,
te bližina sotrpina spominja na to nasilje.
Ampak sva ohranila stike.
Trudi se, da ohraniva stike.
Vedno sem zadržan. Ampak nikoli ne obžalujem.
Sprašujem se, ali bi sploh bila prijatelja, če bi se spoznala zdaj.
Rad ima take stvari. Obrede.
Obredi pomirjajo.
Ja. "Iskreno sožalje." To sem danes slišal že desetkrat.
Začenja zveneti kot "Lep dan".
Ali "Podajte mi sol".
Žena je imela agresivnega raka.
Organiziranje pogreba sem prepustil njenim staršem.
Sam nisem bil sposoben.
Vse sta organizirala in uskladila.
Toliko pompa in slovesnosti namesto žalosti.
Upam, da jima je koristilo. Meni je bilo grozno.
Zabavam te z zgodbami o drugih pogrebih.
-Uglajeno. -Ni me treba zabavati.
Mami! Poglej ju! Akrobata sta!
Dajta še!
Dovolj bo, mali mož. Pridi naju kdaj gledat.
-Prosim? -Simon!
Dajta no. Še kakšna akrobacija bi se prilegla.
Ni tako, pastor? V čast Simonovemu očetu.
V redu je, če se vsi strinjate.
-Prav. -Hvala, brat!
Dajmo. Ste?
Pa dajmo.
Bravo!
Takole. Umiri se.
Tako, ja.
Bravo, bravo, bravo!
Dol.
Klopi. Pa dajva.
-Simon, vskoči. -Pridi.
Roke gor. Sem stopi.
-Stopi gor. -Odlično.
-Počasi. Stopi mu na ramo. -Dobro.
Slog z nasmehom.
Bravo.
-Lepo. -Dol.
Tri, dve, ena. Dajmo.
-Bravo! -Mi amor.
Ne bi bilo lepo, da poklepetava z njimi?
In? Se bomo vabili na rojstne dneve? Si pisali za božič?
-Ne potrebujem novih poznanstev. -Ker imaš toliko prijateljev in bližnjih.
Athena mi je umrla. Drugo ni pomembno.
Imata kaj za piti?
-Ja. Ampak je toplo. -Nič hudega.
-Hvala.
-Kdaj gresta nazaj? -Nocoj. Z avtobusom.
Jutri imava nastop v Charlottu.
Sta pogosto videla fotra?
Nisva ga spoznala. Vseeno je hotel, da prideva.
Kako dolgo sta bila skupaj z vajino mamo?
Samo teden ali dva.
Z Vincentom sva dvojajčna dvojčka. Najin očim je najin pravi oče.
-Tole mora slišati. -Zelo ga bo zabavalo.
Brez zamere.
Saj sta si bila blizu z njim, ne?
-Hvala. -Na zdravje.
Prav, vse bom fotografirala.
Prosim. Dajmo.
-Ray, ti tudi. Prosim. -Ne…
Kiera, g. Canfield.
Kar sem. Daj no, Ray.
Vidva tudi, dvojčka.
Gospod pogrebnik?
Pridružite se nam. Krasno.
Nasmeh. Bliže stopite, vsi.
Krasno. Še eno.
Še zadnjo in… Dobro.
Najlepša hvala. Muchas gracias.
-Hvala, da prenašaš vse to. -Ni problem.
To boš lahko povedala vnukom.
Imaš otroke?
Ne. Nisem jih hotela imeti.
Ljudem se zdi čudno, ko srečajo žensko, ki nima otrok ali jih noče imeti.
Kot da je nesrečno bitje.
Ja. Življenje lahko živiš na različne načine.
To sem prebral v piškotu sreče.
Lahko je. Je sploh notri?
Vaš oče je na koncu tehtal 56 kilogramov.
Moj pes je tehtal več. Se spomniš Wilsona, Raymond?
Naš mrtev oče tehta manj kot pes.
Utihni, Ray, ali pa te bom ubil.
Nosi malo, fant.
Pastor West, želim, da Simon še zadnjič vidi očeta.
To se mi ne zdi pametno.
Gospa, bedenje je končano.
Sin je bil v šoli in ni mogel priti v pogrebni zavod. Pravico ima.
G. Harris je potoval v avtu v krsti iz smrekovine.
Nag in nezavarovan.
Tri ure je bil na vročini.
Medtem ko so ga nosili, je najbrž udarjal ob krsto.
-To je pustilo sledi na njem. -Balzamiran je.
Vseeno ne priporočam. Vztrajam.
Pogledala bom, ali je v redu.
Žal mi je, niste zakonita sorodnica.
Ne moreta narediti tega za brata?
-K… -Raymond?
Simon, bi rad videl mrtveca?
-Prav. -Tega ni hotel.
Najprej bomo mi pogledali.
G. Canfield.
Prav. Jonas.
O bog.
Na trebuhu je.
-Zakaj je na trebuhu? -To je zahteval, ni pa hotel, da kdo ve.
Upal sem, da ne boste odprli krste. Zelo odločen je bil glede tega.
Kaj to pomeni, pastor?
Pojma nimam.
Najbrž kak kretenski poskus, da se pobota z vesoljem.
Še zadnji poskus hlinjene pokore.
-Spregledali smo te, Harris! -Utihni.
-Lucia, si vedela za to? -Ne, neumno je.
-Obrnimo ga. -Ne smemo.
Mrtev je. Obrnite ga.
Lucia. Naj ga fant pogleda. Potem bomo nadaljevali, prav?
Ne vidim ga.
Prav.
Ne…
-Neudobno mu je. -Prav. Dovolj.
Mater, je beden.
Po svoje je smiselno. Živel je z obrazom navzdol kot bednik.
-Ne govori tako o njem. -Bednik je.
-Vse, česar se je dotaknil, je zajebal. -Utihni!
-Sovražil si ga. In to si je zaslužil. -Nehajta!
-Kdaj boš to rekel? -Utihni!
-Zakaj ne rečeš? Naj se jebe! -Utihni, pizda!
-Ženo ti je pofukal. -Ray, ne!
-Tvoj sin je v resnici njegov. -Nehajta!
-Daj no, Raymond. -Nehajta.
Raymond, izpusti ga.
Oče naš, ki si v nebesih, posvečeno bodi tvoje ime.
Pridi k nam tvoje kraljestvo,
zgodi se tvoja volja kakor v nebesih tako na zemlji.
Daj nam danes naš vsakdanji kruh in odpusti nam naše dolge,
kakor tudi mi odpuščamo svojim dolžnikom,
in ne vpelji nas v skušnjavo, temveč odreši nas hudega. Amen.
Harris je hotel, naj vas povabim, da kaj poveste, če hočete.
"Brez prisile," je rekel.
Ray?
Ne.
-Lucia? -Ne.
Raymond?
Raymond.
-Stoj! -V redu je. Jaz grem ponj.
Raymond. Daj no.
Kaj delaš?
Raymond!
-Raymond. Pogovoriva se. -O bog.
-Raymond. -Ne!
Ne, stoj!
To je treba prijaviti policiji.
Ne. Vse skupaj bo muka.
Bodi praktičen, prijatelj. Nič ne bo spremenilo.
Ray.
Poslovi se, Ray.
Ne boš obžaloval.
Ne me jebat. Kaj zdaj?
Počivaj v miru, Harris.
Pusti strah, upanje, jezo in lanski sneg.
Samo tišino vzemi.
Nebo, veter. Sonce po dežju.
Drugo pozabi.
Spi, Harris.
Odpočij si od sebe.
Držite se.
Oče je vsakemu pustil pismo. Zdaj vam ga moram dati.
Oprosti, napačno.
Hvala.
Prav, to gre v uto za dobrodelne namene.
To gre v smeti.
Potem ti bom postlala. Spal boš kot kralj.
-Živjo. -Corono bom.
Prav. Pa vi?
Črno kavo in toplo češnjevo pito.
-Boste zraven sladoled? -Ja.
In za sladico?
Ne piješ?
Ne, odvisnik sem. Ampak dovolj o meni.
Tri leta sem jemal heroin. Ni bilo prijetno.
Brat je rekel, da je moral najti drug vir užitka, da ne bi spet zapadel.
-Mamila so užitek, tudi če so slaba. -Ja, res je.
Ko tvoje telo prvič začuti…
Ni ga čez to.
Veš, heroin je nekaj, kar ustavi škripanje z nohti po tabli.
Telesna bolečina in ropotanje v glavi ponehata.
Ublaži vse te občutke. To je užitek.
Zdaj je užitek bolj pridušen.
Hrana, seks. Ni slabo. Humor.
Vse normalne stvari, ki ljudem prinašajo užitek.
Glasba.
Ko mi ne prinaša bolečine.
Nič me ne osrečuje bolj kot poslušanje džeza. To je mamilo.
Poslušanje bolj kot igranje? Dober si bil.
-Za belega fanta. -Nisi fant.
-Se spoznaš na džez? -Ne. Mi je pa več.
Oče je govoril,
da je džez črnska plemenska glasba, ki jo židi promovirajo, da bi zaslužili.
-Harris je to rekel? -Veliko pametnih je imel.
"Delo ni nekaj, v čemer naj bi užival. Če bi bil res nadarjen,
bi se to videlo na tvojem bednem belem ksihtu."
Očarljivo.
Vse, kar je rekel, mi teži prsi.
Ko igram, med stavki začutim,
da se ne napolnim v celoti, zaradi bremena.
Vse življenje se trudim, da me ne bi pokopalo.
Igranje na pokopališču ni pravi nastop, z drugimi glasbeniki.
Takrat strah pokaže svoj grdi obraz.
-Strah pred čim? -Da boš zanič igral.
Hvala.
Najlepša hvala.
Imaš fotografijo žene?
Ja.
Zelo lepa je bila.
Ko boš pojedel, se greš zadet.
Škatle za v uto sem odnesel. Kje pa je smetnjak?
-Najprej večerja. -Raje bi prej končal.
-Tisto danes je bilo čudno. -Vljuden bodi.
Hvala.
Kuku, kuku.
Si ga ljubila?
Bil je pohoten 67-letnik.
Bila sem v slabem zakonu in žalostna.
Dal mi je pozornost in me nasmejal.
Zate je bil slab oče, za Simona pa dober.
Do vajinih mam je bil slab, do mene pa dober.
Ženske je ljubil, ni pa jih razumel.
Bil je rasist, ki je imel vse rad.
Pojedel je 10.000 obrokov
in spal 10.000 noči s svojimi sanjami in morami.
Imel je tisoč služb, na koncu pa je bil brez denarja.
Hotel je razumeti svet, življenje, vse.
Ampak jih ni. Kdo pa jih lahko?
Bil je zrno prahu.
Kaj to pomeni?
Naprej.
V živo je boljše.
Peš bom šel.
-Kam pa? -Ne vem. Samo sprehajal se bom.
-Bi rad družbo? -V redu je.
Sploh poznaš kraj?
Znašel se bom.
Kaj se dogaja?
Nič.
Dolg dan je bil. Utrujen sem.
-Utrujen si? -Ja.
Ne bodi hecen. Samo…
Kaj, hudiča, se je zgodilo? Sem kaj rekla? Povej, pa bom šla.
-Ne gre zate. -Kaj sem naredila?
Nisem tvoj projekt, sestra Kiera.
Kakšna trapa sem.
Veš, kaj? Ljudje ti takoj pokažejo, kakšni so.
Moj prvi vtis je bil pravi. Tepec si.
Prav imaš.
Sranje.
Fak.
Čakaj!
Drek!
Čakaj malo.
Lahko govoriva, prosim?
Kiera, daj mi dve sekundi, prav? Lahko odpreš okno?
Ne.
Prosim, samo dve sekundi, prav?
Veš…
-Je vse v redu? -Ja.
-Res? -Ja, hvala.
Ga poznate?
Ja.
Simpatičen je.
Jebi se.
Raymond, obžalujem, da sem ti povzročil toliko gorja.
Tudi sam sem zelo trpel. Ampak slišal sem, da to ni opravičilo.
Očetovstvo je bilo naporno, tudi če sem bil slab oče.
Nekako mi odpusti.
Še nekaj. Tvoj brat Ray ni moj sin.
Njegova mama je že bila noseča,
ampak tega ni vedela, ko sva začela.
To sva sprejela, ker sem jo ljubil. Tako sem mislil.
Torej sploh ni tvoj brat.
S tem podatkom naredi, kar hočeš. Zaupam ti.
Tvoj oče Benjamin Reed Harris III.
Ray, nadarjen fant si bil. Nikoli nisem vedel, kaj naj s tabo.
S spoštovanjem, Benjamin Reed Harris III.
Povabila me je, naj ostanem nekaj dni.
Kar vzemi avto.
Resno? Lahko grem z avtobusom.
-Ja. Konec tedna bom prišel ponj k tebi. -Prav.
Sta z Lucio…
Kaj?
Kako kaj?
-O bog. -Nehaj težiti.
Mater!
Spolni odnos si imel z njo, brat.
Zakaj moraš vse razložiti? Zakaj ne more tišina govoriti zase?
To ni zabavno.
-Zdaj je lahko njegov sin tvoj. -Jezus! Kurc.
Veš…
Hvala, da si me prisilil, da pridem.
Se zdaj objameva?
To objemi!
Nisva ga poznala, ne?
Konec tedna se bova pomenila.
Ja.
Prevedla Lorena Dobrila