Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
NATOČENO PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
VIRGINSKÁ UNIVERZITA
Ach jo.
Vždycky si koupím tuňákový, i když ho nesnáším.
- Jaký máš ty? - Italský.
Dobrá volba. Italský je dobrý.
- Ahoj miláčku. - A sakra.
Radši se nedívej doleva.
To snad ne.
Mrzí mě to.
Týden před koncem posledního ročníku. Jak se se mnou mohla rozejít?
Zjevně přes SMSku.
Ach jo. Přešla mě chuť.
Jsem tak osamělej.
„Nejstrašnější bída je samota a pocit, že mě nikdo nepotřebuje.“
Matka Tereza. A ta žádný kopačky nedostala.
Kdybys dal kopačky Matce Tereze, buď si jistej, že do nebe se nepodíváš.
To je on?
Kdo?
- Vyměnila mě za kluka, co hraje frisbee? - Ty hraješ taky.
Ale já nejsem…
svlečenej.
Je to frajer.
Tak dík.
No, myslím, že dneska večer bychom měli zajít na jídlo,
dát si pivko, grilovaný křidýlka,
zapomenout na Claire a toho Adonise…
Nad čím…
přemýšlíš?
Ty mě neposloucháš.
Pojďme do útulku.
- Tohle je chyba. - Jsem plný lásky, ale Claire ji nechce.
Tak můžeš milovat mě. Půjdeme už konečně?
- Pořídím si psa. - Kdy ses naposledy sprchoval?
V úterý.
Heleď, psi potřebují očkování. Každý den potřebují jídlo a vodu.
- Chápeš? - Jo.
Na tohle…
nejsi stavěný. Promiň. Prostě nejsi.
- „Co je člověk bez zvířat?“ - Bože.
„Kdyby všechna zvířata vyhynula, zemřel by člověk na osamělost ducha.“
- To řekl náčelník Seattle. - Já vím.
Poslouchej mě.
Béčko z indiánských studií neznamená, že se umíš starat o zvíře.
- A už to prosím nikdy nedělej. - Proč?
Znepokojuje mě, když taky cituješ chytrý mrtvý lidi.
Filozofie je moje parketa.
- To přece víš. - Fajn.
Ale ne.
No ahoj!
Jak se máš, kámo?
Líbí se mi.
A já jemu.
Pořádnej pytel.
A potřebuju, aby si zafixoval mě, tak se s ním moc nesbližuj.
To se neboj.
Víš co, kámo?
Najdu dokonalou písničku pro naši první jízdu autem.
Proč je tu takový horko?
Říkal jsem ti, že mám rozbitou klimu.
- Panebože! - Nevylekej ho.
- Čůrá na mě! - No fakt.
- Hned si ho vem. - Já ho nechci.
- Já taky ne! - Počkej.
Dělej, vem si ho!
Nechci, aby měl z prvních okamžiků trauma,
tak ho nech… vykonat potřebu.
Nic horšího jsem nezažil.
Má tě rád.
Proč je toho tolik?
Já nevím.
No nic…
Možná bychom neměli koukat.
Tak jo, dobrý.
Nebo ještě trošku.
Dobrý, hotovo.
Pašák.
Pašáci. Oba dva jste pašáci.
- Nesnáším tě. - Miluješ mě.
Odvezeme toho fešáka domů.
Pozor, štěně!
Štěňátko!
- Pozor, VIP. - Ahoj.
- No jo. - Ten je roztomilej!
Ahoj.
Bavíš se, kámo?
Tohle je tvoje oslava, víš?
Tvůj uvítací večírek.
Tahle párty je super.
Nechce se mi věřit, že tolik lidí přišlo kvůli…
Jak se jmenuje?
Já nevím.
Jak se jmenuješ?
Dal mi ránu do hlavy.
- Cože? - Dal mi ránu.
- To je ono. - Co je ono?
Ranař.
- Líbí se mu to. Ranař. - Kdo je ranař?
On je Ranař.
Ranař.
Přijdeme pozdě na hodinu.
Zhluboka nadechnout.
A přesuneme se do pozice psa hlavou dolů.
Připravený?
Přines!
Pojď sem.
Přines! No tak.
Běž. Honem.
To je ono.
To je ono, kámo. Pojď sem.
Jo! To je ono. Přines!
Viděli jste to? Co jsem vám říkal? Má talent.
- Neotevřu si s tebou strašidelný dům. - A slyšeli jste o Lainey?
- Co s ní? - Má práci v Boeingu. Šesticiferná částka.
- Fakt? - Nekecej.
Šesticiferná? Jako plat?
- Jo. A může zůstat ve Virginii. - Nekecej.
- Já v St. Louis nikoho neznám. - Co je v St. Louis?
- Moje práce. - Jo.
Budu dělat PR v Anheuser-Busch.
- Začínám za dva týdny. - To nevíš?
- Ty budeš pracovat v pivovaru? - Práce snů, že?
Počkejte. Vy už všichni máte práci?
Jo, kámo, máme.
Tak nějak. Jen jsme ti nechtěli nic říkat.
Hele, tak počkejte.
Nejsem nějaká nula, co si neumí najít práci.
Jen ještě nevím, jakou práci bych mohl dělat,
takže na to musím nejdřív přijít.
Jasně, ale neměls na to poslední čtyři roky?
- To jsou naši. - Fakt že jo.
- Schovejte pivo. - Vždyť jsme dospělí.
Je 10:30 dopoledne.
Pravda.
- Fieldingu! - Čau mami.
Ahoj.
Fieldingu!
Tati.
Co tady děláte?
No, myslím, že moje investice mě opravňuje vidět tě v taláru a srandovní čepici.
Promoce je až zítra.
Říkali jsme ti, že přijedeme o den dřív.
Jasně. Promiň, zapomněl jsem, měl jsem spoustu práce.
Jo, to vidím.
Máme pro tebe překvápko.
Překvapení!
To je Peyton? Ty kráso, pojď sem!
Kde se tu bereš?
Rychle jsem udělala zkoušky, abych viděla, jak ti dají ten papír.
- Jsi nejlepší ségra na světě. - Snažím se.
Ranaři. Promiň.
- To nic. - Hej!
- Klid. - Čí je to pes?
Ten je…
Je to špatný nápad.
Není to nápad, ale realita.
Je to chyba.
Není to chyba. Je to můj nejlepší kámoš.
Vždyť se neumíš postarat ani o sebe, natož o další živou bytost.
Zvládám to úplně v pohodě.
Tak proč pije z trychtýře na pivo?
Nepije. To je trychtýř do chemie.
Pojď sem, Ranaři. Šup.
Pojď honem.
- Co je to za jméno, Ranař? - Dal mi ránu do hlavy.
Zjevně to zanechalo následky.
Synu, každou chvíli vyrazíš do skutečného světa.
Na Ranaře nebudeš mít čas.
Co bude dělat, když budeš v práci?
V práci?
Tati, nech toho.
Co pan Kobrenner?
Účetnictví? Na matiku jsem blbec.
Nebo Matt v Harper Lewis.
Tati, nejsem prodavač zdravotnických potřeb.
Tak co budeš dělat, až za 24 hodin tenhle večírek skončí?
Kromě toho, že budeš zpátky doma,
kde jsi byl před čtyřmi lety.
Poběž, kámo.
Ahoj.
Promiňte, s dovolením.
Pojď honem. Pardon.
Mami, tati.
Nevím, co říct.
Klid, určitě bude další promoce. Počkej. Ne, nebude…
Co se stalo?
Vzal jsem si k srdci to, co včera říkal táta.
Že mi tu zbývá jen 24 hodin,
tak jsme s Ranařem spali u řeky, kde to má rád
a povídali jsme si o hvězdách.
- Povídali? - A honil světlo z baterky. To má rád.
My to chápeme.
Jasně. A nejspíš jsme šli spát dost pozdě,
protože jsem zaspal.
No, těch šest hodin cesty stálo za to,
abychom viděli 4 000 cizích děcek v talárech.
To nevadí. Pořád si můžeme zajít na slavnostní oběd, ne?
No, vlastně…
Posledních pár dní mě nějak zlobí žaludek.
Tak třeba jindy?
Jasně. Na společné jídlo budeme mít spoustu času doma.
Nic se neděje. Takové věci se stávají.
Jsem na tebe pyšná.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
No nic, gratuluju k dokončení školy.
Jeď opatrně.
Díky. A ještě jednou se omlouvám.
Tak zítra.
Ne, dneska večer se vracím do Seattlu.
Co? Nemůžeš mě s nima nechat samotnýho.
Domluvila jsem si na léto brigádu.
A když nechceš bydlet s rodičema, proč si nenajdeš práci a nebydlíš sám?
Navíc bys nebyl sám. Máš Ranaře.
Chce podrbat na břiše.
- Tak jo, pane profesore. - Můžeš jím být taky.
Jo? Jít na magistra? A proč?
To je pravda.
Taky mi budeš chybět, kámo. Poslyš, nenech se předměstím zkrotit, jo?
Jsi divoké zvíře.
Nezapomeň na to.
„Jaké to štěstí, že mám někoho, s kým se tak těžko loučí?“
- Gándhí. - Medvídek Pú. Pojď sem.
Opatruj se.
Udělej náš…
Ne. Zapracuju na tom.
Tamten pozdrav byl lepší.
- Tak příště. Měj se. - Zatím, kámo.
Neboj. My to vymyslíme.
Tak jsme tady.
Budeme si na sebe s rodičema zvykat, tak…
Tak se chovej slušně, jo?
Jsme doma.
Absolventi jsou zpátky!
Ahoj.
Ranaři, neskákej. No tak.
- Chce ti dát pusu. - To je hezké.
Tady máš, hochu.
Co to je?
Šokový obojek.
Ne, tohle nosit nebude.
- Mami, je divoké zvíře. - Je to domestikované zvíře.
Nepřeháněj. Vidělas to jejich doupě.
Vážně. Je zvyklý být navolno.
Pořád běhal v areálu školy.
Nejsme ve škole, ale v civilizaci.
A v civilizaci mají lidi ledničky v kuchyni
a psy na zahradě.
Ne…
Venku na okraji lesa jsme rozmístili čidla,
aby se mohl přiblížit, ale ne až moc.
Pokud zajde moc daleko, dostane slabý šok.
Neublíží mu, ale poučí ho.
- Zlomí to jeho ducha. - Patří to na krk, ne na ducha.
Copak? No copak je?
Ne! Ranaři!
Ranaři!
- Ranaři, stůj! - Neboj, obojek ho zastaví.
Ranaři!
Ranaři! Hej!
- Ne! - Ranaři!
- Zlato, on utíká! - Pomalu! Ne!
Cože?
Jo, Ranaři! Nedej se! Chyť tu lišku!
Říkali, že to zastaví každého psa.
Ranař není ledajaký pes.
Co když se ztratí?
Mami, u školy běhal celé hodiny. Vždycky se vrátil.
- Ale tady to nezná. - On to zvládne. Slibuju.
Je to výjimečný pes.
Kousek Japonska, který zde můžu zanechat.
Za vaši pohostinnost během naší návštěvy.
Teď je tvůj.
Jmenuje se Oji.
Je krásný.
Můžeme si jít hrát?
Padesát metrů každým směrem. Brzy jedeme do města. Nebudu tě hledat.
Pojď, Oji.
Poběž.
- Nemáš hlad? - Ne, dobrý. Ale zdříml bych si.
- Co to… - Ježišmarja.
Synku?
Synku.
- Promiň, vzbudil jsem vás? - I tetu Jenny, která je devět let mrtvá.
Co to děláš?
Je to dechová technika. Upravená Agni Prasana.
Dělám ji ke konci spánkového cyklu. Pomáhá s rovnováhou a trávením.
A co on?
Vždycky to dělá se mnou. Nebo možná chce jen podrbat na břiše?
Na mě se nedívej.
Tak jo, ahoj.
Dle našeho hodnocení je pozitivní vývoj v příštím kvartálu nepravděpodobný.
Takže investice odkládáte dokdy?
Ne. Můj tým říkal, ať jste připraveni na cokoli.
Alespoň do tamních voleb nebo konce období dešťů.
Ale implementace programu bude možná, že ano?
- Omluvíte mě na moment? Pardon. - Samozřejmě.
Fieldingu!
Ano, pane?
Volám si na Zoomu s pěti lidmi, a on tu sedí a kňučí.
Chce aportovat.
No dobře.
Přines ho.
Klacek musí vybrat on.
- On? - Každý den chce jiný.
Co zas?
Máš se dívat, jak vybírá.
Když se nedíváš, je to nuda.
Hej.
Dívám se.
Ty máš svou postel a já zase svou.
A tahle je moje!
I papeže vybírají rychleji.
Vzdávám se!
Vzdávám se.
Až skončíš, udus mě taky, prosím.
Taky máš rád ptáky?
Nejsi žádné divoké zvíře.
Jsi zlatíčko, viď?
Jsi si jistý?
Dobře.
Přines.
To je ono, hochu!
- To bylo náhodou dobrý. - Hezky!
Viděli jste to?
- Jo! - Jo!
Tak je hodný!
- To byla paráda! - Šikula!
Ranaři?
Nejhorší psí jméno na světě.
Ranaři?
Co tu děláš?
Aha, ty se bojíš té bouřky.
Viď? Jo.
Jako Fielding, když byl malý.
Musel jsem mu zpívat, aby se tak nebál.
Jo.
Jsem doma!
Koupila jsem na farmářském trhu borůvkový koláč na návštěvu Connorových.
A pro nás mám banánový, protože si ho zasloužíme.
Copak, žádné přivítání?
Jsi utahaný z aportování, prohánění lišek a…
Kruci.
No nic. Vezmu ty velké kusy a tobě nechám zbytek.
Fieldingu, pojď sem na chvilku.
Mám přinést mop?
Jde o Ranaře. Ani mě nepřivítal.
Spadlo mi jídlo, ale s ním to ani nehne.
On nesnědl snídani?
Myslím, že to je včerejší večeře.
Kámo, jdeme se proběhnout?
Ne? Pojď honem, pohrajeme si.
- Mami. - Zavolám na veterinu.
Neboj, to bude dobrý.
Addisonova choroba je, když tělo neprodukuje dostatek glukokortikoidů.
Nadledvinky nepracují, jak mají, což způsobí bolest, nízký krevní tlak,
hrozí upadnutí do kómatu.
Počkat. On je v kómatu?
Ne, uspali jsme ho.
Na Addisonovu chorobu existují léky,
ale Ranařův problém se celý život neprojevoval.
A teď prodělal akutní epizodu. Ještě není z nejhoršího venku.
A pokud přežije, každých 30 dní musí dostat injekci.
Pokud přežije?
Mrzí mě to, ale šance, že se dožije rána, je 50:50.
Zůstanu tu s ním.
To není dobrý nápad. Bude se střídavě probouzet.
Kdyby tě viděl, rozdováděl by se, ale potřebuje spát.
Oběma vám prospěje odpočinek.
Budeme na něj nepřetržitě dohlížet.
Slibuju.
Tak. Až se Ranař vrátí, může se najíst z krásně čisté misky.
Jestli se vrátí.
To neříkej.
Čím dýl se to neléčí, tím je to prý horší.
Celý první rok života strávil bez léků.
Všiml sis na vysoké, že by někdy byl unavený?
No, občas jo, ale myslel jsem, že je unavený z aportování a procházek.
Říkali jsme to. Mít psa je zodpovědnost.
Když se o někoho staráš, nestačí občasná péče a hraní.
Musíš se starat pořád.
Takhle dovádí už od šesti ráno.
Tak rychlé zotavení jsem ještě neviděla.
Ranaři!
- Čau kámo! - Ahoj!
To je ono.
Tebe nic nezastaví.
Jsi silák.
No jejda! Ty jsi tak natěšený?
Mňam. Jen si dej.
Dělám samé dobroty, že?
Já bych si vybral březový.
Připravený? Dáme si závod. Dám ti náskok.
Honem! Přines!
Seberu ti ho!
Hodný. No to víš, že jo.
U jezera Mohonk v New Yorku.
Dva týdny jsem denně rybařil, ale chytil jsem akorát rýmu.
Jak ty to děláš?
Ahoj.
Tady je.
Ta smradlavá potvora. A přišla i se psem.
Ale Johne!
Pamatuješ si Goodwinovy?
- Jo, zdravím. - Ráda tě vidím.
Byli jste venku dlouho.
Byli jsme u pana Platta. Ranař si hrál s Yurim.
- Měl by si hrát s ostatními psy. - Jo. Dáš si večeři?
Ne, díky.
Nic nejíš.
Připravuje se na život v chudobě.
- Hej! - Dobrý, mám ho.
- To je moje. - Má rád koláče.
Zacvičíme si jógu a půjdu do sprchy.
- Rád jsem vás viděl. - Přijď se pak najíst, ano?
- Moc si ho dobíráš. - Jen si dělám srandu.
Musí být fajn mít ho doma.
Ano i ne.
Podívej, já jsem byl na vysoké švorc.
Při studiu jsem měl tři brigády a po promoci jsem měl práci.
Můj otec ve svých 21 letech sloužil ve válce.
Prostě si ještě nenašel svou cestu.
Tak to by měl, protože nebudu jako Tim Misner.
Jeho synovi je 35 a nastěhoval se jim zpátky domů.
Tohohle se děsím.
APALAČSKÁ STEZKA, VIRGINIE
Moje hodiny nejsou nudný.
Dal jsem do testu otázku: „Je ateismus náboženství?“
Jo. Jak na to odpovíš?
Nijak. Nejde to.
Všem jsem dal áčko a koukali jsme na Kancl.
Představa, že učíš bakaláře,
mě trochu děsí.
- Že jo? - To jo.
Hele, liška.
Vidíš tu lišku? Chyť ji!
- A už letí. - Vidím lišku, honím lišku.
Chci mít jednoduchý život jako Ranař.
To jo.
Rád tě vidím. Díky, že jsi přijel.
Jasně. V telefonu jsi zněl smutně.
Táta si jen dělá srandu, to přece víš.
Ne. Odjakživa vím, že jsem ho zklamal,
ale teď mi připadalo, že se za mě stydí.
Ne. Nestydí.
Nestydí. Jenom je…
tvůj táta.
On to nechápe.
Uvědomuju si, jaké mám štěstí.
- Jasně. - Fakt.
Mít dva rodiče, co tvrdě dřeli, aby mě poslali na vysokou.
- Přesně. - Dali mi příležitost.
Jenom zatím nevím, jak s ní naložit.
Jak to myslíš?
Kariéra se dělá těžko, když v ničem nejsi dobrý.
Ale jsi.
- Fajn. - Jsi.
Kajaking mě asi neuživí.
Ale mohl by.
Ranaři! Pojď sem!
Ranaři!
Běžel rychle. Ranaři!
Ranaři, ty se schováváš?
Ranaři!
Mami, tati, on utekl!
Co? Kdo utekl?
- Kdo utekl? - Ranař.
- Co to máš na tváři? - Spadl jsem do rokle.
- A kde? - Na Apalačské stezce.
Běžel za liškou a nevrátil se.
S Natem jsme ho všude hledali. Někde se tam pořád toulá.
- Jsou tu kojoti. Sežerou ho zaživa. - To nám nepomůže.
Říkala jsem, ať ho máš na vodítku. Já jsem to věděla.
- Kdy měl poslední injekci? - Před deseti dny.
Takže má nanejvýš 20 dní.
Fieldingu, jsi normální?
Takže postup je následující.
Zaprvé si musíme uvědomit, že teď v noci ho nenajdeme.
Ty zhluboka dýchej,
já mu vyčistím tu ránu a ráno něco vymyslíme.
Mami.
Prosím. Venku mrzne.
Vydrží to. Má kožich. Já kožich nemám.
Je tam už několik hodin.
Nepustím toho obřího psa dovnitř, když máme společnost.
Teď běž do pokoje a buď potichu, nebo taky půjdeš na mráz.
No pojď.
Pojď honem.
Hezky v teplíčku.
Jsi můj nejlepší přítel, Oji.
To je neskutečný. Stezka má 3 500 kilometrů,
ale mají ji na starost jenom dva strážci.
Co tu děláte?
V knihovně nám dali telefonní seznamy všech okresů ve Virginii. Snad.
A proč?
Protože jsem staromódní. Stejně bych si všechno vytiskla.
To by byly stovky stránek. Takhle je to jednodušší.
Ne, proč to děláte?
Musíme Ranaře najít.
Jako první obvoláme útulky.
- A veteriny. - Jo.
Zkusíme Rockbridge, Rockingham a Augustu.
- Dobře. - A kontaktujeme policii v každém městě.
- Jo. - A veterinární správu.
Zavoláme do kostelů.
Kamkoliv, kde se lidi scházejí a shánějí informace.
- Jo, místní noviny. - Chodby na úřadech.
Rotariáni, společenské kluby.
To jsou stovky míst.
Jo. Máš lepší nápad?
Ne.
Jiná možnost není.
Já budu telefonovat a roznášet letáky.
Letáky? Nejsou sociální sítě efektivnější?
- Ty neovládám. To je tvoje parketa. - A záchranný tým.
Máma povede velitelské středisko,
ale my dva vyrazíme po Apalačské stezce.
Pokud se budeme soustředit, makat
a dělat promyšlená rozhodnutí,
slibuju ti, že toho psa najdeme.
Tak se obleč. Musíme jít za světla.
Dobře.
Slibuješ? Proč to říkáš?
Protože tomu věřím.
PRVNÍ DEN PÁTRÁNÍ – ZBÝVÁ 19 DNÍ
SNAD HO BRZY NAJDETE!
ZAVOLEJ, KDYBYS CHTĚL POMOCT!
SNAD SE RANAŘ NAJDE!
Jedeme už přes hodinu.
Mám se připravit, že bude pořád takové ticho?
Dívám se, jestli o Ranařovi někdo nepíše.
A píše?
Jen kámoši, co doufají, že se najde, ale nic užitečného.
Nemůžeme tam pustit něco živějšího?
Nemám moc náladu.
Je to moje vina.
Děkuju za pomoc.
Ještě jsme nic nedokázali.
Caesar svým generálům neděkoval, dokud nedosáhli vítězství.
Já nejsem Caesar.
To nejsi.
Ale snažíš se tu situaci vyřešit.
Dobrý začátek.
ZTRATIL SE PES FINANČNÍ ODMĚNA
Jestli chceš najít jeho, musíš nejdřív najít jeho.
Našel jsi Ježíše Krista?
Jsme věřící, ale do kostela bychom měli chodit častěji.
- Vy je prodáváte? - Lepší nenajdete.
Mám jednu přesně pro vás.
Svatý Antonín.
Patron ztracených duší.
Přivede Ranařovu duši zpátky k vám.
Pomodleme se.
Svatý Antoníne, provázej tyto muže při hledání jejich ztraceného psa.
Amen.
Tady máte deset dolarů.
Pět za sošku a pět za modlitbu.
Děkuju.
I já tobě, bratře.
Určitě neuškodí.
A má modrobílý proužkovaný obojek.
Je mi líto, takového psa tu nemáme.
Dobře. A mohla byste u vás vyvěsit leták?
Samozřejmě. Nakopíruju je a dám dobrovolníkům, ať je roznesou.
Jerry Malcolmová.
Mockrát vám děkuju za ochotu.
- Mějte se hezky. - Vy taky.
- Hodně štěstí. - Díky.
TÝM HRDINŮ JERRY MALCOLMOVÁ
APALAČSKÁ STEZKA, VIRGINIE
Ranaři!
Tati, nejsi francouzská sanitka.
Tak promiň. Nerad bych, aby ses ty styděl za mě.
- Aspoň to přiznáš. - Co přiznám?
- Že se za mě stydíš. - Neplácej nesmysly.
Fakt jsou to nesmysly?
Co je opakem ostudy? Hrdost.
Chceš říct, že jsi pyšný, jak žiju svůj život?
Na moje roztrhaný džíny, moje rozhodnutí a tak dál?
Fieldingu, s některými tvými rozhodnutími,
s tvým trávením času na vysoké a po ní, s tím samozřejmě nesouhlasím.
- A upřímně jim vůbec nerozumím. - Asi jsme prostě každý jiný.
- Nech mě domluvit. - To nemá smysl.
Vím, že si myslíš, že jsem nezodpovědný,
nezralý a Ranař kvůli mně umře.
- Fieldingu. - Jdou turisti.
Dobrý den, promiňte.
Hledám svého psa, neviděli jste ho?
Jestli ne, řekněte o něm prosím ostatním.
Tady Ginny Marshallová.
Právě jsem vám e-mailem poslala leták a informace o naší situaci…
To je automat. Ještě se ozvu.
- Johne? - Paní Marshallová?
Tady Kyle Gans, deník Virginia Sun.
- Přišel mi váš e-mail. - Děkuji za rychlou reakci, pane Gansi.
Bylo by možné dát do novin inzerát o ztraceném psovi?
Ráda uhradím veškeré náklady.
No, mě napadlo ještě něco většího.
Váš příběh mě dojal.
Byl to pro mě velmi osobní.
Je vidět, že vás ztráta zasáhla.
Ano, ten e-mail jsem psala já,
ale Ranař patří mému synovi.
Opravdu?
Zní to, jako byste psa ztratila vy.
No, s vaším svolením bych o vašem pátrání rád napsal článek.
Cože?
Už to jede. V novinách vyjde článek.
Článek? Nepovídej.
S fotkou Ranaře a tak.
Kluci Connorovi mi zapojují skener,
protože noviny potřebují vyšší rozlišení.
Nevím. Zavolala jsem Janie a už jsou tu.
Bezva. Dej jim oběma dvacku.
Už jsem to zkoušela, ale odmítli.
Není to báječný?
Deník Virginia Sun prodá tak 6 000 výtisků.
Na Twitteru to sdílelo dvakrát tolik lidí, ale pořád nic.
No, každá troška se počítá, ne?
Dobře, jen tak dál.
Máme tě rádi. Ráno ti po cestě zavoláme.
Dobře. Taky vás mám ráda.
Dneska jsme ušli 23 kilometrů.
Potřebuješ energii. Vím, že jsi rozrušený, ale…
Nejsem rozrušený, tati.
Jenom…
Jenom co?
Všichni moji přátelé
už vykročili do života
a já jim to přeju.
Ale jako by mě litovali.
Úplně to cítím. A s mámou mě taky soudíte.
- Fieldingu, my tě nesoudíme. - Ale jo, každý den.
Tím vaším pohledem.
A když o mně mluvíte a myslíte si, že vás neslyším.
Když se na tebe všichni přátelé, rodiče
a jejich přátelé dívají jako na lůzra,
je fajn mít jednu spřízněnou duši, která tě přijímá takového, jaký jsi.
I když jsi trochu jiný,
nemáš práci, směr nebo tah na branku.
Jednu spřízněnou duši, co tě má ráda,
protože jsi to ty.
To pro mě byl Ranař, tati.
Ranař byl jediný na světě,
kdo mě měl rád takového, jaký jsem.
Synku, máš o Ranaře starost, protože ho máš rád a je ztracený.
Proto se bojím i já o tebe.
Už to děláš zase.
To, že si hledám cestu, neznamená, že jsem ztracený.
Prosím tě.
Prosím tě. Ahoj.
Zdravím.
Ahoj. To ty jsi rozdával tyhle letáky?
Jo. Viděla jste ho?
Bohužel ne,
ale když se kdysi zaběhl můj Tucker,
chodili jsme v okolí s jeho sourozencem. Tucker ho brzo vyčenichal.
Říká se, že psi zachytí pach jiného psa
dřív než lidský pach.
Zůstalo jim to z doby, kdy museli hledat svou smečku.
Tak třeba to pomůže.
Děkuju.
Moc si toho vážíme.
Neblázni.
Yuri a Ranař se mají rádi. Ranař ho stoprocentně vyčenichá.
Slibuju, že bude na vodítku,
budeme ho dobře krmit a pořádně si zasportuje.
Čerstvý vzduch mu prospěje.
Za týden mi ho dovezte. Jedu na Floridu až do jara.
Rozumím. Snad se vrátíme se dvěma psy.
Tak jo. Buď hodný, Yuri. Pomoz Marshallovým najít psa.
DRUHÝ DEN PÁTRÁNÍ – ZBÝVÁ 18 DNÍ
Ranaři!
- Ahojte, prosím vás… - Zdravím.
Hledáme psa.
- Neviděli jste ho? - Bohužel ne.
- Díky moc. - Hodně štěstí.
Ranaři!
Ráda pomůžu.
Mám kamarádku na střední, můžu kopírovat zadarmo.
Můžu to vyvěsit v kostele, na trhu…
A chlapi z lomu znají hodně lidí.
Dám jim ty letáky za stěrač.
- Děkuju, jste zlatá. - Řekněte to bejvalýmu. Hodně štěstí.
A co tihle?
Jsi si jistý?
Potřebujeme pokrýt velkou plochu.
Jo, jsou na motorkách, ale nemůžou jet po stezce.
Ale Ranař z ní může sejít třeba do města.
Dobře, ale nevypadají jako typ lidí,
na které se s tímhle obrátíš.
Synu, když žiješ v bublině, jednoho dne se udusíš.
Pardon, že ruším. Chci se zeptat,
jestli jste na cestách neviděli našeho ztraceného psa.
Před dvěma dny se ztratil na stezce.
Jestli ho během 18 dnů nenajdeme a nedáme mu léky, může umřít.
Jmenuje se Ranař.
- Jmenuje se Hranař? - Ranař.
Bez toho „H“.
Ranař.
Pěkně blbý jméno.
Svýmu psovi jsem taky dal blbý jméno.
Makarón.
Jo.
Utekl ze zahrady, když mu bylo pět.
Už se nevrátil.
Pořád se mi o něm zdá.
A co ten váš? Jak se ztratil?
Neměl jsem ho na vodítku, takže je to moje chyba.
Musíš si odpustit.
Já si to kvůli Makarónovi vyčítal několik let.
Ničemu to nepomáhá.
A Hranařovi taky ne.
Ranařovi.
Po celým pobřeží máme klubovny.
Postaráme se, aby měli Azrielovi rytíři oči otevřený.
Děkuju.
A děkujem i všem dalším Rytířům.
Jo, díky.
Zákaz vstupu se psy. Další motel je 50 km odsud
a na webu píšou: „Žádná zvířata nad 7 kg.“
Tak jo, vezmi mu misky k sobě.
Říkali zákaz psů.
Jo. Malé zákony jsou pro malé lidi.
- Pokuta je asi 300 dolarů. - Vyskoč.
Obchodní karavany na Hedvábné stezce nocovaly cestou do Orientu v hostincích.
- Víš, jak se jim říkalo? - Hotely se zákazem psů?
Karavanseráje.
Nejen že mohli velbloudi dovnitř,
ale strážní je vítali a chránili.
My jsme karavana, takže nás musí přivítat.
Tak pojď. Šup.
Hoď na mě bundu.
- Jsi snad Scooby-Doo? - Dělej, je těžký.
Tak jo, zabavím recepční, vlezeš dovnitř a sejdeme se u výtahů.
Jdeme na to.
Já pokutu platit nebudu.
Jistěže ne. Na to potřebuješ peníze.
Haló.
Vašeho psa má zlej chlap.
Kdo volá?
Má ho můj soused Claude. Má všelijaký zvířata.
Bůh ví, co s nima dělá.
Vídám spoustu psů přijet, ale nikdy žádnýho odjet.
Já to nechápu. Ona tvrdí, že ubližuje zvířatům?
Jo. Měli bychom zavolat policii.
A co jim řekneme?
Nemůžou dovnitř jen na základě obvinění.
K domovní prohlídce je potřeba důvodné podezření, které nemáme.
Dvojka z Úvodu do ústavního práva.
Zkusíme si s tím chlápkem promluvit a dál se uvidí.
- Máme adresu? - Poslala jsem ji Fieldingovi.
A Fieldsi, potřebuju, abys zveřejnil můj nový Twitter a Instagram.
Je to @PravýRanař a @HledáSeRanař.
Dávejte si u toho chlápka pozor.
Třeba je sériový vrah.
Máš naprostou pravdu. Proto ke dveřím pošlu Fieldinga.
Bezva.
Dávejte pozor. Vážně!
Pa.
Všechny licence mám platné.
Provozuju neziskový, dočasný útulek pro zatoulané psy.
Promiňte, manželka mi volala, abych sem zajel. To je jedno.
Tohle není poprvé.
Paní Bannerové, která vám volala, je 98 a hlava jí už neslouží.
Už jsem jí desetkrát říkal, co děláme, ale ona holt zapomíná.
- Ale má dobré srdce. - Jasně.
- Pardon, že jsme zdržovali. - Mě nezdržujete.
Heleďte, mám spoustu kontaktů na záchrannou komunitu.
Naskenuju to a rozšířím to.
Máme lidi, kteří každý víkend hledají zatoulané psy a pomáhají.
Musí se o Ranařovi dozvědět.
Děkuju.
Jo, díky.
Jsi v pořádku?
Jo, jen jsem…
Doufal jsem, že tu bude, ale…
Budeme doufat v zázrak.
OSMÝ DEN PÁTRÁNÍ – ZBÝVÁ 12 DNÍ
Paráda, doplnil jsi kalorie.
Říkal jsem si, že dneska bychom mohli zajet do Elktonu.
Do Elktonu?
- To je docela štreka. - Nemáme na výběr.
Jo, Ranař není ledajaký pes.
Stejně jako ty hledáš jeho, hledá on tebe.
Dobrý den. Promiňte, že ruším.
Neviděli jste náhodou tohohle psa?
To teda viděli, protože je náš.
Počkat, vy jste Marshallovi?
Už to tak bude. A ty jsi?
Tracy.
Nemůžu tomu uvěřit.
Zrovna včera jsem o vás četl.
Bylo mi z toho smutno, tak jsem vytiskl letáky a rozdávám je.
To je od tebe moc hezké.
No teda, deník Virginia Sun nám udělal službu.
Deník? Ne, psali o tom v Roanoke Times.
- Můžu se podívat? - Samozřejmě.
Tisková agentura Associated Press.
O Ranařovi už ví celá země.
- Tady Ginny Marshallová. - Ginny, jmenuji se Alex Olsen.
Četl jsem článek o vašem psovi v Duluth News Tribune.
Mám bernardýna s Addisonovou chorobou.
Chci vám říct, že můžete Ranařovi nechat v lese určitá jídla.
Pokud je najde, můžou mu pomoct.
Získá pár dní navíc, než lék přestane působit.
DRŽ SE, RANAŘI!
DRŽÍME PALCE!
Tady Ginny Marshallová.
Můžete to prosím zopakovat?
Rhodéský.
Rhodéský ridgeback.
Jsou to skvělí stopaři.
Ale když jdeme lovit, mám trik, aby našel cestu domů.
Vezměte něco, co je cítit po vašem synovi.
Dejte to ven.
Jeho pach se ponese až 16 km daleko.
Nestíhám zvedat telefon. Volají lidi z celého světa.
Dávají mi tipy, jak ho vystopovat, vylákat z lesa, pomoct zachytit tvůj pach.
- S tím asi nebude potřeba pomoct. - Jak to myslíš?
Máš takové pačulové pižmo.
Čichals ke svojí kolínský?
- Zjevně spolu vycházíte. - To je stockholmský syndrom.
No nic, dala jsem ty tipy do Google dokumentu a nasdílela ti ho.
Poslala jsem ti odkaz.
Poznávám tvůj hlas, ale určitě nejsi moje máma.
Moc vtipný.
Ranaři!
- Páni, tady je krásně. - To teda jo.
Párkrát jsem na stezku vzal děti z domova mládeže.
K řece. Celý den jsme jezdili na kajaku.
- Bavilo je to. - Tebe zřejmě taky.
Jo.
Možná si budeš myslet, že je to hloupost, ale…
přemýšlel jsem, že bych se tím jednou živil.
Jako čím?
Však víš,
pořádáním exkurzí a výletů do přírody.
Tím se dá uživit?
To nevím.
Je to jen nápad.
Hej!
Jsi v pořádku?
Jo, mám jenom puchýře.
Jsme kilometr od odpočívadla. Co si dát pauzu?
Ne, měli bychom jít dál. Má jen dva týdny.
Tím spíš musíš zůstat zdravý.
Ještě nás čeká dlouhá cesta. Pojď.
Hele. Těch bychom se určitě měli zeptat.
Jo, letáky mám a náš příběh už zvládnu odvyprávět i ve spánku.
Jdeš?
Chtěl jsem to nechat na tobě. Tobě budou bližší.
Když žiješ v bublině, jednoho dne se udusíš.
Najednou mě poslouchá.
Bacha na hyperventilaci.
Máš tam špatné dřevo, podívej.
Když je klacek takhle pružný, je ještě vlhký.
Pokud se nezlomí,
nebude hořet.
Musíš tam dát…
víc takových.
Vidíš?
Tyhle jsou na podpal.
To jsou dobrý otcovský rady.
Tak to nevím. Podle syna zas tak dobrý nejsou.
- Je to borec. - Fielding?
Jasně.
Vydat se do divočiny hledat nejlepšího kámoše.
Taková láska se jen tak nevidí.
Jste spolu na dobrodružný výpravě.
- Na hledání. - Na dobrodružným hledání.
Hledání vidiny, jako ten film.
Matthew Modine, Madonna?
Hraje zpěvačku v apalačském baru. Nic?
To je na tom právě super.
Kolik tátů by takhle se synem vyrazilo?
Jo. Můj táta si myslí, že dělám akorát samý blbosti.
Třeba že píšu hudbu nebo divadelní hry.
Ne, nemyslí, že to je blbost. Má tě rád.
Psaním hudby a divadelních her ale nezaplatíš účty
a nezískáš pojištění, takže si dělá starosti.
To tátové dělají.
Děláme si starosti.
Pane Marshalle, my jsme se narodili v roce 2000.
První lidi v novým tisíciletí.
Díky vědě je větší šance,
že se dožijeme stovky, než že zemřeme před čtyřicítkou.
Co na tom, jestli na smrtelný posteli budeme mít odpracovaných 53, nebo 54 let?
Odkážeme dětem trochu míň peněz,
ale budeme jim moct předat mnohem víc životních zkušeností.
Někdo přesně ví, co chce. Jiný zase ne. Jako já a moji přátelé.
Všichni kráčíme po stejný stezce.
Někteří jen potřebujeme víc času, než z ní sejdeme.
To je celý.
Něco podobného se mi můj syn snažil vysvětlit už asi pětkrát.
Nevím, proč jsem to nechápal.
Protože nejsem váš syn.
Dnešek byl úspěch.
Jen další den, kdy jsme Ranaře nenašli.
No, Ranaře už znají i úplně cizí lidi.
Ranař ujde jen určitou vzdálenost a náš příběh už ho předbíhá.
To je dobře. Věř mi.
Už zase?
Vážně? Tak jo.
Proto jsem se poslední dobou moc nevyspal.
Jsem tak zvyklý spát s Ranařem, že bez něj neusnu.
- Klidně si ho vezmi. - To je dobrý. Má rád tebe.
Nepřestane se vrtět.
Můžeš přestat?
Tak to zkusíme.
Pamatuj, dnešek byl úspěch.
Neboj, hochu.
Jsem v pořádku.
Díky za pomoc, Yuri.
- Máš dost vody? - Jo.
- Jídlo? - Tyčinky a jerky.
- A sníš to? - Jo.
Tak jo. Nevykládej si to špatně, ale vypadáš jako troska.
- Tak dík. - Takže půjdeš přes Spotswood…
Na hlavní stezku.
- Sraz na parkovišti… - U Browns Gapu. Jo.
Měl bys to ujít za deset hodin. Uvidíme se večer. Tak opatrně.
Zvládnu to, neboj.
Měj se.
Buď hodnej.
Oji.
Kde je Oji?
Chci, abys to vzala jako velká holka.
Oji dnes ráno utekl do Fultonu.
Srazilo ho auto.
Nepřežil to.
Mrzí mě to. Vím, žes ho měla ráda, ale takové věci se stávají.
Říkala jsem tvému otci, že určitě budeš vyvádět.
Dokaž mi opak.
Ukaž, že to zvládneš,
a za odměnu pojedeme na nákupy oblečení.
Žádný pláč mu totiž život nevrátí,
tak proč plýtvat energií?
Bože, vylekal jsi mě.
Chyběl jsi mi.
Ty mně taky. To byl týden.
Yuriho jsem vrátil Earlovi.
A už se těším do sprchy, kde nejsou jen malá mýdélka.
To věřím.
Tady to vypadá jak v tom filmu s Russelem Crowem.
Poslouchala jsem podcast
o Křovácích na Kalahari a o tom, jak stopují antilopy,
tak mě napadlo, že by něco z toho šlo použít.
- Jasně. - Jo.
A značím si místa,
kde Ojiho prý někdo viděl, ale popis neodpovídal.
Ale třeba chodí na stejná místa a měli bychom je sledovat.
Možná ho všichni jen špatně popsali.
To dává smysl.
A ještě jedna věc. Budeš si myslet, že jsem blázen.
- Zvířecí věštci. - Aha.
- Co je? - Mám o tebe starost.
Jsem v pohodě.
Jen se tu spoustu informací snažím zpracovat.
- Není to Oji. - Snažím se…
- Co? - Ranař není Oji.
Já vím. To nemá s Ojim nic společného.
Nesmíš na sebe klást takové nároky.
Ale…
celé se to opakuje.
Zařekla jsem se, že už žádného psa nebudu mít ráda,
a podívej se.
Zase jsem zdrcená.
Poslyš.
Slibuju, že se to nebude opakovat.
My ho najdeme.
- To říkáš pořád. - Já vím.
Protože tomu věřím.
BROWNS GAP – 1:00
Ahoj, tady Fielding. Nechte mi vzkaz.
Hele, začínám o tebe mít opravdový strach.
Měl jsi tu být před 40 minutama.
Objedu ještě další stezky.
Jestli sem přijdeš, nikam nechoď, vrátím se.
- Proč by to nebral? - Na stezce vypadává signál.
Možná má vybitou baterku, nebo…
Nebo co?
Ten kluk je kost a kůže. Nejí. Nespí.
Je tma, je unavený. Snad si neublížil.
Jezdím sem a tam. Má dvě hodiny zpoždění.
Měl jsi mi zavolat dřív.
Nechtěl jsem, abys měla strach.
Jo? Tak to se ti povedlo.
V tom zatraceným lese už jsme ztratili psa. Teď už i syna?
Vydrž.
Našel jsem ho. Ozvu se.
Fieldingu.
Kde jsi byl?
Hledal jsem svýho psa.
Pojď.
- Pozor na patu. - Dobře. Můžu?
Ach jo.
No nic. To víš,
40 kilometrů za 12 hodin.
Po lesních cestách, do kopce, z kopce.
- Jsi na pokraji sil. - Musel jsem toho projít víc.
Ranař mě potřebuje.
Pamatuješ, jak ses mě ptal,
jestli jsem hrdý na to, jak žiješ nebo co nosíš za oblečení?
- Tati… - Nenechals mě odpovědět.
- V pohodě. Nemusíme to řešit. - Nech toho.
Poslouchej mě chvilku. Prosím.
Nemůžu být pyšný na tvoje oblečení.
Ani na to, že bydlíš ve srubu,
protože to jsou jen materiální věci.
Tím se otcové nepyšní.
Jsem pyšný na tvůj charakter.
Charakter, který ti velí být na všechny hodný.
Zábavný.
Srandovní.
Milující.
Charakter, který zachrání štěně z útulku a dá mu domov.
Charakter, který bude chodit celou noc s krvavýma nohama,
než aby se vzdal někoho, koho má rád.
Takže…
Ptáš se, jestli jsem pyšný? Vždycky jsem na tebe byl pyšný.
Neuměl bych nebýt.
Mám tě rád, tati.
Já tebe taky.
Čtyřicet kilometrů? To je šílené.
To jsem mu taky říkal.
Ale nedá si říct. Je tomu oddaný.
A co ty?
Fielding je můj kompas.
Kam chce jet,
tam jedeme.
Dávej pozor. Miluju tě.
A já tebe.
Dochází granule.
Stavíme se ve městě. Začíná se stmívat.
Co když sem přijde v noci a my tu nebudeme?
Odborníci tvrdili, že pokud je poblíž, půjde za tvým pachem.
Jen jsme asi nebyli poblíž.
- Neztrácej naději. - Je to čím dál těžší.
Ranaři!
Haló?
Kdo tu hledá Ranaře?
Já.
Fieldingu?
- Nate? - Čau kámo.
Ježiši.
Co děláš mimo stezku? Ztratíš se a něco tě zabije.
Já vím, skoro už se stalo. Nebyl to záměr.
Neumím chodit podle těch značek.
Měli by tu udělat pořádné ukazatele. Třeba: „Stezka vede tudy.“
- Co tady děláš? - Hledám našeho psa.
Vy jste začali na severu, já začal na jihu a šel jsem nahoru.
Mám svoji vycházkovou hůl.
Mám koblihy, kdyby je Ranař ucítil.
Zajímavost o koblihách.
Víš, kdo taky zbožňuje koblihy? Každej blbej pták ve Virginii,
protože už mě klovali, drápali, napadli a…
Ne. Co tu děláš doopravdy?
Je to moje vina.
To já jsem Ranaře poslal za tou liškou, takže je to moje vina.
Promiň, já nechtěl. Víš, že ho mám rád.
- A vím, že ho máš taky rád. - Nate.
Nikdy jsem ti to…
ani na vteřinu nedával za vinu.
Nikdy.
Kéž bych to býval věděl,
protože ty vrány mi dávaly pěknou bídu.
Tak jo. Mám nápad.
- Kam jde? - Netuším.
- Rád tě vidím. - Nesahej na mě.
Vím, že mě máš rád.
Bože.
Vynikající.
Bože!
Oni ti na katedře nedávali najíst?
Tam je to spíš potrava pro duši. Asi se zaprodám a půjdu na Wall Street.
Fakt? Nechtěls náhodou být velký filozof?
„Miluju kapitalismus.
Odměňuje mě za odvahu,
za inovativnost a za kreativní myšlení.“
Henry Rollins. A to byl umělec a filozof.
Nebo možná budu biofarmář.
- Nevím. Ještě se rozhoduju. - Jsi podivín, Nate.
A to se mi líbí. No nic, odskočím si.
Taťulda má nějakou dobrou náladu.
Jak spolu celou dobu vycházíte?
Dobře. Moc dobře. Myslím, že už jsme se sladili.
- Můžu odnést? - Jo, díky.
Tak moment.
- Burgeru ses ani nedotkl. - Já vím.
Děkuju.
Jak to?
Dobře, ale neříkej to před tátou.
Dobře.
Nějak mě zlobí žaludek.
- To už celý minulý semestr. - No jo.
Musíš s tím k doktorovi. Může to být vážný.
- Ještě pivo? - Pro mě ne, díky. Já řídím.
Já si dám ještě vodu.
A myslíte, že byste to mohla pověsit na tu nástěnku u dveří?
- Ale kdyby ne, nic se neděje. - Ztratil jste psa?
Ježišku, ten je roztomilej.
- Jasně, postarám se o to. - Mockrát děkuju.
Pro mě nic. Já řídím.
Jsem malá Bo-Peep a ztratila jsem štěňátko.
Jsme snad na základce?
Kašli na něj.
Kampak se můj pejsek poděl?
Kdepak jen může být?
Rozmazlený vysokoškoláci na stezce.
Nemáte ponětí, co děláte. Proto jste ztratili toho čokla.
Hele, mám za sebou náročnej týden a půl.
- Tak laskavě držte hubu, vy pitomci. - Ne…
Tak jo.
Panebože.
Říkals něco?
Řekni mi to do očí.
Stačilo, že jsem tě slyšel. Teď se na tebe mám i dívat?
Kristepane, mlč.
Tak počkat. Já nevěděl, že se tu tančí.
To není tvoje věc, taťko.
Tak v tom se pleteš. Tohle je můj syn.
- Tati. - To je jeho kámoš.
Je moje biologická povinnost je chránit.
A co s tím uděláš?
To je dobrá otázka.
Víš, živím se myšlením.
Když je někde na světě problém,
podívám se na fakta a vytvořím takzvanou predikci.
Takže tady je moje analýza.
Dali jste si pár skleniček
a chcete se poprat.
Tihle dva ne. Tak sis řekl, že to zkusíš na mě.
- Přesně. - Jo, no…
Bude to takhle.
Svůj palec
ti vrazím tak hluboko do oka, že ho vystřelím jak špunt.
Takže teď se rozmysli. Stojí ti to za to?
Protože jestli ne, tak si dej odchod.
Nestojíš mi za to.
Ten cheeseburger byl vynikající.
On je Dwayne Johnson v kapsáčích.
OSMNÁCTÝ DEN PÁTRÁNÍ – ZBÝVAJÍ 2 DNY
Našli ho!
V útulku mají zesláblého křížence labradora.
Krevní testy prokázaly Addisonovu chorobu.
A jedeme!
V pohodě?
Jo.
Už ho chci mít u sebe.
Co nevidět se dočkáš.
Slyšeli jsme o Ranařovi ve zprávách.
Když potvrdili Addisonovu chorobu, těšili jsme se, až vám zavoláme.
To není on.
Nerozumím. Vypadá přesně jako ten pes na letáku.
Je trochu menší a má nazrzlou srst.
Děkujeme.
Fieldingu.
Promiň mi to, Ranaři.
Ne. To ne.
Co tu děláme? Musíme dál hledat.
Pozdrav mámu.
- Vypadáš hrozně! - Nemůžeme to vzdát. On umře.
- Zlato, nejspíš už umřel. - To neříkej.
- Našel jsem tvůj sendvič. Nesnědls ho. - To je jedno.
Fieldingu, Ranaře hledalo přes 100 lidí,
ale pořád se nenašel.
Nespíš, nejíš a ten stres se na tobě podepisuje.
Musíme dál hledat.
Je konec, zlato.
Byl to můj nejlepší přítel.
Já vím.
Vím přesně, jak se cítíš.
- Čau. - Ahoj. Naši už mi všechno řekli.
Jak to zvládáš?
Nezvládám.
Udělal jsi všechno, cos mohl.
To bych ho musel hledat ještě teď.
Jsi nemocný.
I když je to těžké, musíš zvolnit.
Tohle mi nezpůsobil Ranař.
Bývá mi zle už několik měsíců.
Něco je špatně, Peyton.
Vždycky když jím,
hrozně to bolí.
Vykašlávám krev.
Všechno kromě vody mi působí bolest.
Myslel jsem, že je to jen špatný zažívání,
ale před pár týdny se to zhoršilo.
Peyton.
Mám pocit, že umírám.
Proč jsi to nikomu neřekl?
Musel jsem dál hledat.
Dobře, tak mě poslouchej.
Buď to sám řekneš našim, nebo to udělám já.
Mami. Tati.
Musím vám něco říct.
- Zanechte prosím vzkaz. - Jsi v pořádku?
- Zvedne to záznamník. - Tady Matt Kessler.
Řekl bych, že tu máme vašeho psa.
V penzionu Evergreen v Nellysfordu a…
- Tady Ginny Marshallová. - Dobrý den.
Máme tu psa, co nám poslední den chodí vyjídat popelnice,
ale nepodařilo se nám ho přilákat, abychom se podívali na známku.
Je hrozně plachý, ale vypadá jako ten pes z letáku.
Nemáte ho náhodou natočeného na videu?
Ptám se, protože nám lidi tvrdili, že Ranaře viděli, ale spletli se.
Snažil jsem se natočit ty jeho psí kusy…
Pardon, jaké psí kusy?
To byste nevěřili.
Našel krabici s koblihama
a ten pacholek si je vyhazoval do vzduchu.
PENZION EVERGREEN, ZÁPADNÍ VIRGINIE
Já ti nevím.
Vážně myslíš, že v tom stavu došel až sem?
Sto osmdesát kilometrů?
Ranař není ledajaký pes.
- Johne? - Ano.
- Fieldingu. - Zdravím.
Díky za zavolání.
Jo, děkujeme. Takže tady jste ho viděl?
Jo, dobýval se tu do popelnice.
Potuluje se tamhle u lesa a vyleze, když vyhazujeme jídlo.
Ranaři!
Kdy jste ho viděl naposledy?
Před třemi hodinami. Hned jsem vám volal.
Lekl se, když třísklo víko od popelnice,
a utekl do lesa.
Snad nezmizel nadobro.
Ranaři!
Kdyby tu byl, už by mě slyšel.
My toho psa najdeme.
Proč to pořád opakuješ?
Protože tomu věřím.
Ranaři.
Ranaři!
Madam,
váš pes se vrátil.
Sbohem, Oji.
Ahoj Ranaři!
Fieldingu!
Nepravidelné dýchání, slabý pulz.
- O co jde? Heroin? Oxykodon? - Ne, žádné drogy. Vůbec nejedl.
Postaráme se o něj.
Infuzi, fyziologický roztok. Krevní rozbor a EKG.
Ano, pane doktore.
Moc horších případů jsem neviděl.
Museli jsme odstranit kus tlustého střeva.
Mohl zemřít.
Na ulcerózní kolitidu?
Ano, pokud se dlouho neléčí…
Ale je v pořádku.
Podle toho, co jsem viděl při operaci, musel několik týdnů trpět silnou bolestí.
Proč vyhledal lékařskou pomoc tak pozdě?
Bude to znít šíleně.
Ztratil se mu pes. Chtěl ho najít.
No…
Jeníček a Mařenka, když měli narozeniny. Takže to chápu.
- Kdy za ním můžeme? - Za pár hodin.
Čeká je ještě hodně společných narozenin.
Moc vám děkuju. Díky.
Kdyby se Jeníček a Mařenka někdy ztratili,
ozvěte se.
Platí. Děkuju.
Díky.
Panebože.
A tady okusuje svůj oblíbený polštář.
A to je jeho oblíbený klacek.
Vždycky si vezme tenhle.
A veterinářku šokovalo, v jaké je kondici.
Kromě pár ran na tlapkách je v pořádku.
Vypadá smutně.
Protože mu chybí jeho kámoš.
Jestlipak to nejsou detektivové Marshallovi.
- Zdravím, pane doktore. - Dobrý den. Jak se daří?
Už chci domů.
Ranař vypadá nešťastně.
Jestli nebudeš odpočívat, bude dál tesknit.
Sestra říkala, že ses celou noc převaloval.
Tělo se uzdravuje ve spánku.
On bez svého psa špatně spí.
Tak se snaž.
Tělo to potřebuje. Vážně.
Jasné?
- Jasné. - Dobře.
Uklidni se.
Yuri to zvládal mnohem líp než ty.
Strč tu hlavu pod bundu.
Pod bundu.
- Budeme mít malér. - No jo furt.
- No tak. - Pojď.
Čau, co tu děláte?
Neseme ti něco na spaní.
Ranaři?
- No teda. - Hodný.
No ahoj.
Čau kámo.
Ahoj.
Jsi unavený, co?
Chceš spát?
Hodný.
RANAŘ A MARSHALLOVI UŽ SE NIKDY NEROZDĚLILI.
FIELDING TEĎ ŽIJE V CHILE…
A VEDE ZÁJEZDY NA KAJACÍCH.
Překlad titulků: Michal Herman