Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
BAZAT PE EVENIMENTE REALE
UNIVERSITATEA VIRGINIA
Dumnezeule!
Primesc ton de fiecare dată și-l urăsc. Știi că urăsc tonul, dar cu asta mă aleg.
- Ce ai? - Italian.
E o alegere bună. Sandvișul italian e bun.
- Ce faci, amice? - O, nu!
Orice ai face, nu te uita în stânga!
Nu se poate.
Scuze, amice.
Doar o săptămână din ultimul an. Cum de m-a părăsit?
Cu un mesaj, se pare.
Doamne! Nu mai pot mânca.
Mă simt foarte singur.
Singurătatea și sentimentul că ești nedorit sunt cele mai cumplite necazuri.
Maica Tereza, căreia, apropo, garantat nu i-a dat nimeni papucii.
Serios, cine o face ajunge în iad.
Ăla e tipul?
Cine?
- M-a lăsat pentru un tip cu Frisbee? - Tu ești cu Frisbee.
Nu ca el. El e…
fără tricou.
Arată grozav.
Mulțumesc.
Ei bine, cred că în seara asta
ar trebui să mergem la Bobcat,
să luăm niște băuturi, niște aripioare,
să uităm de Claire și de Adonis ăsta.
Tu…
Unde ești?
Nu mă asculți.
Hai la adăpost!
E o greșeală.
Am dragoste de oferit, iar Claire nu vrea.
Eu te iubesc. Ieși cu mine! Te înțeleg. Putem pleca?
Iau un câine.
Când ai făcut duș ultima oară?
Era marți.
Ascultă, câinii, au nevoie de vaccinuri, mâncare și apă în fiecare zi.
- Da? - Da.
Tu nu ai…
N-ai ce trebuie. Îmi pare rău.
- Ce e omul fără animale? - Nu.
„Dacă ar dispărea animalele, omul ar muri, pentru că ar avea sufletul pustiit.”
- E căpetenia Seattle. - Știu că e el.
Ascultă! Un nouă la studiile despre amerindieni
nu te califică să ai grijă de un animal.
- Și te rog să nu mai faci așa ceva. - De ce?
E respingător când îmi dai citate din morți deștepți.
Filosofia e pasiunea mea.
- Știi bine. - Bine.
O, nu!
Hei!
Ce faci, cățeluș?
Îl iubesc.
Și el mă iubește.
Ce sac mare!
Bine. Și vreau să se atașeze de mine, deci, nu te apropia de el.
S-a făcut!
Știi ceva, amice? Am să găsesc cântecul perfect
pentru prima noastră plimbare.
De ce e așa de cald aici?
Ți-am zis, aerul condiționat nu merge.
- Doamne! - Nu-l speria!
- Face pipi pe mine! - Da.
- Ia câinele imediat! - Nu-l vreau.
- Nici eu! - Stai așa.
Ia-l imediat! Jur…
Nu vreau ca primele cinci minute cu noi să fie traumatizante,
așa că lasă-l să-și facă treaba.
E cel mai rău lucru care mi s-a întâmplat.
Te place.
De ce face atâta?
Nu știu.
Bine.
Poate n-ar trebui să ne uităm.
Da. Bine.
A, încă puțin.
Bun! A terminat.
Bun băiat!
Buni băieți!
Băieți foarte buni. Amândoi.
- Te urăsc! - Mă adori.
E timpul să-l duc acasă.
Păzea, cățelușul!
Un cățeluș!
Am vedeta serii.
Salut!
- Știu. - Ce drăguț!
Bună!
Te distrezi, amice?
Știi că totul e pentru tine, nu?
Asta e petrecerea ta de bun venit.
Petrecerea asta e distractivă.
Nu pot să cred că toți oamenii ăștia au venit pentru…
cum îl cheamă?
Nu știu.
Cum te cheamă?
M-a bocănit în cap.
- Ce a făcut? - Voiam să zic „pocnit”.
- Stai, asta e. - Ce e?
Bocănel.
- Da, îi place. Bocănel. - Ce e un bocănel?
El e un Bocănel!
Bocănel!
O să întârziem la curs.
Inspirați adânc…
și trecem în poziția „câine cu botul pe labe”.
Gata?
Hai! După ea!
Nu, întoarce-te!
Adu-o! Haide!
Haide! Du-te, hai!
Hei!
Da, așa!
Așa, prietene! Vino încoace!
Da! Gata, amice! Adu-o înapoi!
Ați văzut? Ce v-am zis? Băiatul e talentat.
BAZAT PE CARTEA LUI PAULS TOUTONGHI
- Nu deschid o casă bântuită cu tine. - Stați! Ați auzit de Lainey?
- Ce e cu ea? - S-a angajat la Boeing. Pe șase cifre.
- Serios? - Termină!
Șase cifre? La salariu?
- Da, și rămâne în Virginia. - Termină!
- Nu știu pe nimeni în St. Louis. - Ce e în St. Louis?
- Slujba mea. - Da.
Relații publice la Anheuser-Busch.
- Încep peste două săptămâni. - Nu știai?
- Lucrezi la o firmă de bere? - Slujba de vis, nu?
Stați! Aveți toți slujbe?
Da, amice.
Cam așa ceva. Dar n-am vrut să spunem nimic.
Bine. Stați așa! Nu sunt un ratat care nu-și poate găsi o slujbă.
Eu doar… nu știu ce pot face,
așa că trebuie să-mi dau seama mai întâi.
Da. Nu pentru asta au fost ultimii patru ani?
- Sunt părinții mei. - Da, așa e.
Ascundeți berile!
- Corect! - Avem voie.
E 10.30 dimineața.
Ai dreptate.
- Fielding! - Mamă!
Bună!
Fielding!
Tată?
Ce faceți aici?
Cred că investiția mea îmi dă dreptul să te văd în halat și pălărie haioasă.
Absolvirea e mâine.
Da. Ți-am zis că venim cu o zi mai devreme.
Da. Scuze. Am uitat de asta. Am fost ocupat.
Da, văd.
Avem o surpriză pentru tine.
O surpriză!
E Peyton? Vino încoace! Doamne!
Ce faci aici?
Am dat ultimul examen mai devreme ca să văd cum ia frate-meu diplomă.
- Uită-te la tine! Cea mai bună soră. - Știu. Încerc.
Bocănel. Îmi pare rău.
- Nu-i nimic. - Hei!
- Bine. - Al cui e câinele?
E…
E o idee proastă.
Nu e o idee. E o realitate.
E o greșeală.
Nu e o greșeală. E cel mai bun prieten al meu.
Nici nu poți avea grijă de tine, darămite de altă ființă vie.
Îl îngrijesc cum trebuie pe Bocănel.
De ce bea din pâlnia de bere?
Nu bea… Asta e ceva pentru chimie.
Vino aici, Bocănel! Hai, amice!
Haide, să mergem!
- Ce nume e ăsta, Bocănel? - M-a lovit în cap.
Văd că nu ți-ai revenit.
Ascultă, fiule, o să intri în lumea reală.
N-o să ai timp să stai cu el.
Ce face când ești la lucru?
La lucru?
Tată, zău așa!
L-ai sunat pe dl Kobrenner?
Contabilitate? Sunt slab la matematică.
Matt Price, de la Harper Lewis?
Tată. Nu sunt făcut să vând materiale medicale.
Atunci, ce faci peste 24 de ore, când se termină petrecerea asta?
În afară de a fi acasă cu mama și tata,
exact unde erai acum patru ani.
Hai, băiete!
Bună!
Mă scuzați, dle. Bună!
Haide! Mă scuzați, domnule.
Mamă, tată.
Nu știu ce să zic.
E-n regulă. O să mai fie o ceremonie.
A, stai așa! E doar una.
Ce s-a întâmplat?
Am luat de bun ce a spus tata ieri,
că mai am doar 24 de ore aici, așa că…
Am dormit cu Bocănel la râu, îi place acolo.
Am ascultat broaște și am vorbit despre stele.
- Ați vorbit? - Ne-am jucat cu lanterna.
- Îi place să urmărească lumina pe jos. - Ne-am prins.
Da. Cred că am adormit destul de târziu,
fiindcă am dormit prea mult.
Sunt sigur că a meritat șase ore de drum
ca să vedem 4.000 de străini în aceeași ținută.
E în regulă. Putem sărbători cu o masă, nu?
De fapt, mamă…
De câteva zile mă cam supără stomacul.
Poate amânăm.
Sigur. Da, avem destul timp pentru mese în familie acasă.
E în ordine.
E bine. Se mai întâmplă și accidente.
Sunt mândră de tine.
- Și te iubesc. - Și eu.
Ei bine… Felicitări pentru absolvire.
Condu cu grijă!
Mulțumesc. Îmi pare nespus de rău.
Pe mâine!
Nu, mă întorc la Seattle diseară.
Poftim?
Stai, nu mă poți lăsa singur cu ei.
Am o slujbă de vară în departamentul de scriere creativă.
Dacă nu vrei să stai cu părinții,
de ce nu te angajezi și plătești chirie?
În plus, n-o să fii singur, nu? Îl ai pe Bocănel.
Vrea să-i freci burta.
- Bine, dle profesor adult. - Ai putea s-o faci și tu.
Studii postuniversitare? Pentru ce?
Ai dreptate.
Și mie o să-mi fie dor.
Ascultă, nu lăsa suburbia să te îmblânzească.
Ești o sălbăticiune.
Nu uita asta!
Cât de norocos sunt să am ceva care face despărțirea atât de grea?
- Gandhi. - Winnie de pluș, omule. Vino încoace!
Ai grijă, bine?
Fă…
Nu. O să exersez.
Tot vreau să fac aia cu păsări.
- Data viitoare. Pa! - Pe curând
E în regulă, băiete. Ne descurcăm noi.
Aici e.
O să fie o perioadă de ajustare,
așa că…
Hai să fim cuminți, bine?
Suntem acasă.
S-au întors absolvenții!
Bună!
Bocănel, jos! Jos, băiete! Hei!
- Vrea să te pupe. - Ce drăguț!
Poftim, amice!
Ce-i asta?
Zgardă cu șocuri.
Nu poartă asta.
- Mamă, e o sălbăticiune. - E un animal domestic.
Să nu exagerăm. Ai văzut casa frăției.
Nu, serios. S-a obișnuit liber.
Alerga prin campus toată ziua.
Nu suntem în campus. Suntem în civilizație.
În civilizație, oamenii țin frigiderul în bucătărie
și câinii în curte.
Nu, am…
Avem niște senzori afară, lângă pădure,
deci se poate apropia, dar nu prea mult.
Și, dacă o face, o să-l piște.
Nu-i face rău, doar cât să învețe.
Îi frânge spiritul.
E la gât, nu pe spirit.
Amice. Ce e, băiete?
Nu, Bocănel!
Hei! Bocănel!
- Bocănel, hai! - Nicio grijă, îl oprește zgarda.
Bocănel!
Bocănel! Hei!
- Nu! - Bocănel!
- Scumpule, fuge! - Mai încet! Nu!
Ce?
Da, Bocănel! Împotrivește-te! Du-te după vulpe!
Mi-au zis că oprește orice câine.
Ei bine, Bocănel nu e un câine.
Dacă se pierde?
Nu, mamă, alerga cu orele prin campus. S-a întors întotdeauna.
- Dar nu cunoaște locul. - O să fie bine. Promit.
E un câine deosebit.
O parte din Japonia pe care o pot lăsa în urmă.
Pentru ospitalitatea familiei în timpul vizitei noastre.
E al tău.
Îl cheamă Oji.
Îl iubesc.
Pot să mă joc cu el?
Pe o rază de 50 m.
Mergem în oraș în curând. Nu vreau să te caut.
Haide, Oji!
Hai, băiete!
- Vrei să mănânci? - Nu, mersi, dar aș dormi.
- Ce? - Doamne!
Fiule?
Fiule.
- Îmi pare rău. V-am trezit? - Cred că ai trezit-o pe mătușa Jenny.
- Și e moartă de nouă ani. - Ce faci?
E o tehnică de respirație. O Agni Prasana modificată.
La sfârșitul ciclului de somn. Mă ține concentrat, ajută digestia.
Ce e cu el?
Îi place să facă asta cu mine. Sau vrea doar să fie frecat pe burtă?
Nu te uita la mine!
Pa!
Estimăm că o modificare pozitivă în trimestrul următor
o să fie improbabilă.
Deci, suspenzi orice investiție. Până când?
Nu. Echipa mea îmi spune că ar trebui să fiți precauți
cel puțin până la alegerile locale sau după sezonul ploios.
Dar implementarea unui program o să fie posibilă cândva, nu?
Scuzați-mă o clipă! Îmi pare rău.
Nicio problemă.
Fielding!
Da, domnule?
Am un apel Zoom cu cinci oameni. Stă aici și scâncește.
Vrea să facă aport.
Bine.
După el!
Trebuie să aleagă el bățul.
- Să-l aleagă el? - Se schimbă în fiecare zi.
Acum ce facem?
Vrea să-l vezi cum alege.
Nu e distractiv dacă nu te uiți.
Hei!
Mă uit.
Tu ai patul tău, iar eu am patul meu.
Și ăsta e patul meu!
Se aleg papi mai repede de atât.
Renunț!
Renunț.
Când termini, te rog să mă sufoci și pe mine.
Și ție-ți plac păsările?
Nu ești sălbăticiune.
Ești un scump, nu?
Sigur îl vrei?
Bine.
Adu-l!
Da! Așa, băiete!
- Chiar a fost tare. - Bravo!
Stați! Ați văzut?
- Da! - Da!
E un băiat bun!
- A fost impresionant! - Un băiat talentat!
Bocănel?
Cel mai tâmpit nume de câine din toată lumea.
Bocănel?
Ce faci?
Ți-e frică de tunete și fulgere.
Nu-i așa? Da.
Ca Fielding când era mic.
Trebuia să-i cânt ca să se simtă mai bine.
Da.
Am venit!
Am plăcintă cu afine de la piața fermierilor,
pentru vizita familiei Connor.
Și am cremă de banane pentru noi, fiindcă o merităm.
Ce? Nu mă întâmpini?
Ai obosit de la atâta aport, vulpi și…
Fir-ar să fie!
Bine. Eu iau bucățile mari, iar tu iei restul.
Hei, Fielding! Vino puțin!
Vrei să iau mopul?
Nu. E vorba de Bocănel. Nu m-a întâmpinat.
Acum e mâncare pe jos și nu se atinge?
N-a mâncat micul dejun?
Cred că aia e cina lui de aseară.
Băiete, mergem să alergăm?
Nu? Hei! Hai să ne jucăm!
- Mamă. - Sun la veterinar.
Hei! E în regulă.
Boala Addison apare când organismul nu produce suficienți glucocorticoizi.
Apare insuficiența suprarenală, care provoacă durere, scăderea tensiunii.
Poți intra în comă.
Stați! E în comă?
Nu, e sedat.
Cu medicamente, boala poate fi controlată,
dar la el, afecțiunea a fost latentă întreaga viață.
Și a avut un episod acut. Încă nu a scăpat de pericol.
Dacă supraviețuiește, are nevoie de o injecție lunar.
„Dacă supraviețuiește”?
Îmi pare rău, dar are 50% șanse să apuce dimineața.
Rămân cu el.
Nu e o idee bună. Își revine din când în când.
Dacă te vede, devine agitat. Și are nevoie de somn.
Mai bine vă odihniți amândoi.
Eu și personalul o să fim cu el non-stop.
Promit.
Așa. Acum, Bocănel o să aibă boluri curate când se întoarce.
Da, dacă se întoarce.
Nu vorbi așa!
Scrie pe internet că e mai rău dacă e netratat.
A petrecut primul an de viață fără medicamente.
La facultate era vreodată epuizat sau abătut?
Da, uneori,
dar am crezut că e de la joacă sau de la plimbări.
Asta spuneam. Un câine e o responsabilitate.
Când ai grijă de cineva, n-o faci doar uneori sau când te joci.
O faci mereu.
E așa de la șase dimineața.
N-am mai văzut așa o revenire la un câine.
Bocănel!
- Da! - Bună!
Așa, băiete!
Ești invincibil, băiete.
Ești puternic.
Băiete! Te bucuri?
Ești bucuros?
Bună. Așa e. Fac mâncare foarte bună, nu?
Eu aș fi ales mesteacănul.
Haide! Ești gata? Mă întrec cu tine. Ia avans! Hai!
Hai! Adu-l!
Vin să ți-l iau!
Cine e băiat bun?
Da, tu ești.
Vara în care am fost la Mohonk, New York.
Am pescuit pe lac două săptămâni.
M-am ales doar cu pielea arsă.
Cum reușești?
Bună!
Uite-l!
Bestia urât mirositoare și-a adus câinele.
John!
Îi mai știi pe dl și dna Goodwin?
- Da, bună! - Mă bucur să te revăd.
Ai fost plecat multă vreme.
Da, ne-am oprit la dl Platt, ca ă se joace Bocănel cu Yuri.
- E bine să se joace cu alți câini. - Da. Îți aduc o farfurie?
Nu, mersi.
Nu mănânci deloc!
Se pregătește pentru o viață săracă.
- Hei! - Îl iau eu.
- E a mea. - Adoră plăcinta.
O să facem yoga înainte să intru în duș.
- Mă bucur să vă văd. - După aia vii să mănânci, da?
- Îl tachinezi prea mult. - Glumesc cu el.
Cred că e plăcut să fie acasă.
Da și nu.
Eu am fost falit la facultate. Am supraviețuit cu trei slujbe,
iar după absolvire, m-am angajat.
Și când tatăl meu avea 21 de ani, fusese într-un război.
Da, dar el încă nu și-a găsit calea.
Ar face bine s-o găsească, nu sunt Tim Misner.
Fiul lui are 35 de ani și s-a mutat în casă cu ei.
Nu pot să dorm noaptea.
CALEA APALAȘILOR, VIRGINIA
Nu am curs plictisitor,
iar ultima întrebare pe care am pus-o la test a fost:
„Ateismul e o religie?”
Știu. Cum răspunzi la asta?
Nu poți. Nu există așa ceva.
Așa că le-am dat tuturor zece și m-am uitat la The Office.
Frumos. Gândul că le predai studenților e îngrozitor.
- Știu, nu? - Mă îngrozește.
Ia uite! O vulpe.
Vezi vulpea? Du-te după vulpe!
- Începe! - Vezi vulpea, urmărești vulpea!
De ce nu e și viața mea la fel de simplă?
Nu-i așa?
Îmi pare bine să te văd. Mersi că ai venit.
Da. Păreai deprimat la telefon.
Tatăl tău glumește. Știi asta.
Nu. Am știut întotdeauna că e dezamăgit de mine,
dar de data asta părea jenat.
Nu e. Nu e jenat.
Nu e. E doar…
tatăl tău.
Nu înțelege.
Știu cât de norocos sunt.
- Da. - Știu.
Să am doi părinți
care s-au zbătut să mă trimită la școală.
- Da. - Mi-au oferit tot.
Încerc să-mi dau seama ce pot face cu asta.
Cum adică?
E greu să ai o carieră când nu ești bun la nimic.
Ești bun la unele chestii.
- Bine. - Da.
Nu sunt plătit pentru caiac.
Ai putea fi.
Bocănel! Vino încoace!
Bocănel!
A fugit repede. Bocănel!
Amice, te-ai ascuns?
Bocănel!
Mamă! Tată! A dispărut.
Ce? Cine a dispărut?
- Ce? Cine? - Bocănel!
- Ce-ai pățit la față? - Am căzut într-o râpă căutându-l.
- Unde ai căzut? - Calea Apalașilor.
A fugit după o vulpe și nu s-a mai întors.
Eu și Nate l-am căutat peste tot. E undeva acolo.
- Sunt coioți. Îl mănâncă de viu. - Nu ajuți.
De-asta ți-am zis să-l pui în lesă. Știam că așa se întâmplă.
- Când i-ai făcut ultima injecție? - Acum zece zile.
Deci, are cel mult 20 de zile.
Fielding, ce-i cu tine?
Uite cum facem.
În primul rând, înțelegem că nu-l putem găsi în noaptea asta.
Respiră adânc!
Curățăm tăietura asta și planificăm ceva dimineață.
Mamă.
Te rog. E frig afară.
E bine. Are o haină de blană. Eu n-am haină de blană.
E acolo de ore întregi.
Nu las ursul ăla de câine în casă în timp ce am oaspeți.
Acum du-te în camera ta și taci, altfel ajungi afară cu el.
Hai, băiete!
Haide, să mergem!
E bine și cald.
Ești cel mai bun prieten al meu, Oji.
E o nebunie. Un traseu de 3.500 km
și departamentul parcurilor are doar doi pădurari.
Ce se întâmplă?
Am luat cărțile de telefon ale districtelor din Virginia.
- Măcar cred că sunt toate. - De ce?
Lucrez în mod analog. Dacă verific online, oricum listez tot.
Sunt sute de pagini. Așa e mai ușor de gestionat.
Întrebam de ce faci asta.
Fiindcă trebuie să-l găsim.
Începem cu adăposturile.
- Spitale de animale. - Da.
Să mergem la Rockbridge, Rockingham.
- Și Augusta. - Bine.
În fiecare oraș ar trebui să vorbim cu poliția.
- Da. - Cu Controlul Animalelor.
Să vorbim cu bisericile.
Oriunde se adună oamenii și merg să se informeze.
Da, ziarele locale.
- Veteranii. - Da.
Cluburile Rotary, Frățiile E.
Vorbești despre sute de locuri.
Da. Ai o idee mai bună?
Nu.
Nu există alternative.
Stau aici și răspund la telefon. Pune afișe!
Afișe? Rețelele sociale nu sunt mai eficiente?
- Nu mă bag. E departamentul tău. - Și facem o căutare.
Mama ta se ocupă de centrul de comandă, dar noi…
mergem pe Calea Apalașilor.
Dacă ne concentrăm, muncim din greu,
luăm decizii calculate și echilibrate,
îți promit că găsim câinele.
Grăbește-te, îmbracă-te! Ziua e scurtă.
Bine.
Promiți? Cum poți să spui așa ceva?
Fiindcă eu cred asta.
PRIMA ZI DE CĂUTARE - 19 ZILE RĂMASE
SPER SĂ-L GĂSIȚI CURÂND!
SUNĂ DACĂ VREI AJUTOR!
SPER SĂ AJUNGĂ ACASĂ!
Conduc de mai mult de o oră.
N-o să mai zici nimic?
SPER SĂ FIE BINE!
Vreau să văd dacă știu toți de Bocănel.
Cum merge?
NU ARE MICROCIP?
Doar prieteni care spun că speră să-l găsim, dar nimic util.
Putem pune ceva mai optimist?
Nu mă simt optimist.
E vina mea.
Mulțumesc că faci asta.
Încă nu am realizat nimic.
Cezar nu le mulțumea generalilor până nu-i aduceau victoria.
Nu sunt Cezar.
Nu ești.
Dar încerci să rezolvi problema.
E un început.
CÂINE PIERDUT OFER RECOMPENSĂ
Dacă vrei să-l găsești, trebuie să-l găsești pe El.
L-ai găsit pe Iisus Hristos?
Suntem enoriași ai bisericii.
Probabil nu mergem atât de des.
- Le vinzi? - Cele mai bune din district.
Am una perfectă pentru voi.
FIGURINE RELIGIOASE - 5$
Sfântul Antonie e ocrotitorul sufletelor pierdute.
O să aducă sufletul lui Bocănel înapoi la voi.
Să ne rugăm!
Sfinte Antonie, îndrumă-i pe acești oameni cât își caută ogarul iubit.
Amin!
Bine, poftim una de zece.
Cinci pentru figurină și cinci pentru rugăciune.
Apreciez.
Și eu, frate.
Nu strică.
Și are zgardă cu albastru și alb.
Îmi pare rău, niciun câine de la noi nu se potrivește cu descrierea.
Bine. Poți pune un mic afiș în birou?
Sigur. Fac mai multe exemplare
și-i rog pe voluntarii adăpostului să le pună prin oraș.
Jerry Malcolm.
Mulțumesc mult. Îți apreciem bunătatea.
- O zi bună! - Și ție.
- Mult noroc! - Mulțumesc.
CALEA APALAȘILOR, VIRGINIA
Bocănel!
Tată, nu ești ambulanță franceză.
Îmi pare rău. N-aș vrea să te fac de râs.
- Măcar recunoști. - Ce să recunosc?
- Că ți-e rușine cu mine. - Nu fi ridicol!
Sunt ridicol?
Care e opusul rușinii? Mândria.
Deci, poți spune că ești mândru de cum îmi trăiesc viața?
De la blugii mei rupți și până la alegerile mele.
Fielding, evident, sunt decizii pe care le-ai luat…
Cum ți-ai petrecut timpul la facultate, sau acum… Nu sunt de acord.
- Sincer, nu le înțeleg deloc. - Cred că suntem doar oameni diferiți.
- Lasă-mă să termin de vorbit. - Nu are rost.
Știu că tu crezi că sunt iresponsabil și imatur,
iar Bocănel o să moară din cauza mea.
- Fielding. - Vin excursioniști.
Salut, mă scuzați!
Îmi caut câinele. L-ați văzut cumva?
Dacă nu, poate mă ajutați să dau de știre.
Da, bună! Sunt Ginny Marshall.
Ți-am trimis un afiș în care explic situația familiei și…
E un mesaj înregistrat. Sun eu înapoi.
- John? - Dnă Marshall.
Sunt Kyle Gans de la Virginia Sun.
Am primit e-mailul.
Mulțumesc că mă suni așa de repede, dle Gans.
Mă întrebam dacă putem da un anunț în ziar despre un câine pierdut.
Aș fi bucuroasă să acopăr cheltuielile.
Mă gândesc la ceva și mai important.
M-a impresionat ce ai scris.
A fost foarte personal.
ODIHNEASCĂ-SE ÎN PACE
E clar că ai inima frântă.
Ei bine, eu am scris textul, dar, de fapt,
Bocănel e al fiului meu.
Serios?
Pare că tu ți-ai pierdut câinele.
Oricum, cu permisiunea ta, aș vrea să scriu un articol despre căutarea ta.
Poftim?
Avem publicitate. Ziarul publică un articol.
Un articol? Serios?
Cu o poză cu Bocănel.
Băieții Connor îmi pregătesc un scaner,
fiindcă ziariștii cer o anumită rezoluție.
Nu știu. Am sunat-o pe Janie. I-a trimis imediat.
Să le dai câte 20 de dolari!
Da, am încercat deja. Au refuzat.
Nu e minunat?
Virginia Sun are tiraj de 6.000.
Bocănel are mesaje pe Twitter de două ori pe atât. Și nimic.
Contează fiecare părticică, nu?
Bine. Ține-o tot așa!
Te iubim. Te sunăm dimineață.
Bine. Și eu vă iubesc.
Azi am făcut 22 km.
Păstrează-ți energia! Știu că ești supărat, dar…
Nu sunt supărat, tată.
Doar că…
Ce?
Toți prietenii mei
și-au început viața și…
mă bucur pentru ei.
Dar parcă le e milă de mine.
Chiar simt asta. Și tu, și mama mă judecați.
- Fielding, eu și mama ta nu te judecăm. - Ba da. În fiecare zi.
Văd cum te uiți la mine.
Cum vorbești despre mine când crezi că nu te aud.
Și când toți prietenii tăi, mama, tatăl și prietenii lor
se uită la tine ca la un ratat,
e frumos să ai un suflet care crede că ești în regulă așa cum ești.
Chiar dacă ești puțin diferit
sau nu ai slujbă, direcție sau motivație.
Un singur suflet care te iubește fiindcă…
Fiindcă ești tu.
Asta a fost Bocănel pentru mine.
Bocănel era singurul de pe planetă
care mă plăcea așa cum sunt.
Îți faci griji pentru Bocănel fiindcă îl iubești și e pierdut.
De asta îmi fac griji pentru tine.
Tocmai ai făcut-o din nou.
Doar fiindcă încerc să-mi găsesc calea sau ce-o fi, nu înseamnă că-s pierdut.
Scuză-mă!
- Scuze! Bună! - Bună!
Bună! Tu ai împărțit astea la Hardee's mai devreme?
Da. L-ai văzut?
Nu, scumpule.
Dar când Tucker a fugit, acum câțiva ani,
am fost cu fratele lui, Butchie, și Tucker i-a simțit rapid mirosul.
Unii zic că un câine simte mirosul altui câine
înainte să simtă mirosul de om.
Au rămas cu asta de când trebuiau să-și găsească haita.
M-am gândit că poate te ajut.
Mulțumesc.
- Îți suntem recunoscători. - Glumești?
Yuri îl iubește pe Bocănel și invers. Sigur Bocănel o să-i simtă mirosul.
Îți promit că nu-l las din lesă
și-l hrănim bine, îl lăsăm să facă mișcare.
Aerul proaspăt o să-i priască.
Adu-l peste o săptămână! Mergem în Florida până la primăvară.
S-a făcut. Sper să venim cu doi câini.
Bine. Să fii cuminte, Yuri. Ajută-i să-și găsească băiatul.
ZIUA A DOUA DE CĂUTARE - 18 ZILE RĂMASE
Bocănel!
- Salut, scuze… - Salut! Ce faci?
Ne căutăm câinele.
- L-ați văzut pe aici? - Nu, n-am văzut nimic.
- Mulțumesc mult. - Baftă!
Bocănel!
Aș vrea să ajut.
Am o prietenă la liceu, mă lasă să copiez gratis.
Pot pune unul la biserică, la piață.
Și cariera are mulți oameni.
Mă asigur că găsesc unul pe parbriz după serviciu.
- Mersi. Ești de mare ajutor. - Spune-i și fostului! Baftă!
Dar tipii ăștia?
Ești sigur?
Da, acoperim o suprafață mare.
Da. Sunt pe motociclete. Nu pot merge pe Cale.
Nu știm dacă Bocănel a rămas acolo. Ar putea fi într-un oraș.
Bine, dar nu par genul de oameni
pe care-i abordezi pentru chestiile astea.
Fiule, dacă trăiești într-un balon, până la urmă, te sufoci.
Scuzați întreruperea! Domnilor, mă întrebam
dacă ați văzut câinele nostru dispărut în călătoriile voastre.
A dispărut acum două zile pe Cale.
Dacă nu-l găsim în 18 zile ca să-i dăm medicamentele, poate muri.
Îl cheamă Bocănel.
Îl cheamă Bocăneli?
Bocănel! Singular.
E un câine.
Bocă-nel.
Ce nume idiot!
I-am dat câinelui meu un nume stupid cândva.
Macaroană.
Da.
Avea cinci ani când a ieșit din curte.
Nu s-a mai întors.
Încă îl mai visez.
Ce ai pățit al vostru? Cum s-a rătăcit?
L-am eliberat din lesă, deci…
E vina mea.
Trebuie să te ierți.
M-am condamnat ani de zile din cauza lui Macaroană.
Nu te ajută.
Și nici pentru Bocăneli.
Bocănel.
Avem băieți buni peste tot pe coastă.
Avem grijă ca toți Cavalerii lui Azriel să fie cu ochii în patru.
Mulțumesc.
Și mulțumesc celorlalți Cavaleri.
Da, mersi!
Fără câini. Următorul motel e la 50 km,
iar pe site zice că animalele trebuie să aibă sub șapte kg.
Să-i punem castroanele în geantă.
Nu, au zis „fără câini”.
Legile mărunte sunt pentru bărbați mărunți.
Amenda e de 300 de dolari.
Haide!
Caravanele de pe Drumul Mătăsii
se opreau în tabere în drum spre Orient.
- Știi cum se numeau taberele? - Moteluri care nu acceptă câini?
Caravanseraiuri.
Nu numai că erau primite cămilele,
gărzile le întâmpinau și le protejau.
Suntem la caravanserai, deci, trebuie să ne întâmpine caravana.
Haide! Bine.
Pune haina pe mine!
- Ce e asta, Scooby-Doo? - Haide, e greu.
Îi distrag atenția la recepție cât treci tu,
și ne vedem la lifturi.
Să-i dăm bice!
Nu plătesc amenda.
Sigur că nu. Ai nevoie de bani pentru asta.
Alo!
Câinele tău e cu un om rău.
Cine sunteți?
L-a prins vecinul meu, Claude. Are tot felul de animale.
Dumnezeu știe ce le face.
Văd că sunt aduși mulți câini, dar n-am văzut niciunul ieșind.
Nu înțeleg. Spune că tipul face rău animalelor?
Așa a zis. Ar trebui să chemăm poliția.
Și ce să le spunem?
Nu-i pot intra în casă în baza unei acuzații.
Au nevoie de un motiv pentru un mandat, nu avem unul suficient.
Drept Constituțional, am luat nouă.
Vorbim cu el și vedem care-i treaba.
- Avem o adresă? - I-am trimis-o lui Fielding.
De asemenea, Fields, vreau să faci publice
noile mele conturi de Twitter și Instagram.
Sunt @BocănelAdevărat și @GăseșteBocănel.
Hei, aveți grijă cu Claude ăla!
Poate e criminal în serie.
Ai dreptate. De asta îl trimit pe Fielding la ușa din față.
Super.
Aveți grijă! Vorbesc serios.
Pa!
Am toate actele la zi.
Am permis să acționez ca un adăpost temporar non-profit pentru vagabonzi.
Îmi pare rău. M-a sunat soția și mi-a zis să verific. Nu știu.
Nu se întâmplă prima oară.
Femeia care a sunat, dna Banner, are 98 de ani și nu mai e întreagă la cap.
I s-a explicat de zeci de ori, dar uită.
- Dar are intenții bune. - Sigur.
- Ne pare rău pentru deranj. - Nu e niciun deranj.
Am multe cunoștințe în comunitatea de salvare a animalelor.
O să-l copiez, bine?
Îl trimit pe filieră.
Avem oameni care în fiecare weekend caută vagabonzi ca să-i ajute.
Trebuie să știe de Bocănel.
Mulțumesc!
Mersi.
Ești bine?
Da, doar că…
speram să fie aici, dar…
Să sperăm într-un miracol.
ZIUA A OPTA DE CĂUTARE - 12 ZILE RĂMASE
Bine. Ai mâncat ca lumea.
M-am gândit să mergem azi spre Elkton.
Elkton.
- E cam departe. - Nu avem de ales.
Cum spunem, Bocănel nu e un câine oarecare.
La fel de mult cum îl cauți tu te caută și el.
Bună! Scuze că vă deranjez.
Mă întrebam dacă ați văzut câinele ăsta?
Cu siguranță, căci e câinele nostru.
Stați! Sunteți familia Marshall?
Așa scrie la poartă. Tu cine ești?
Tracy.
Nu-mi vine să cred!
Am citit despre voi ieri și m-a întristat.
Așa că am făcut multe de-astea ca să le dau pe drum.
E drăguț din partea ta.
Cred că Virginia Sun ne-a făcut o favoare.
The Sun? Nu, am citit despre asta în Roanoke Times.
- Pot să văd foaia? - Da, desigur.
Asta e de la Associated Press.
Știe toată țara de Bocănel.
- Bună, sunt Ginny Marshall. - Ginny, sunt Alex Olsen.
Am văzut articolul despre câinele tău în Duluth News Tribune.
Am un Saint Bernard cu boala Addison.
Voiam să-ți zic că poți lăsa anumite mâncăruri pentru Bocănel,
dacă poate da de ele, îi prind bine.
O să dureze mai mult până dispare efectul medicamentul.
HAI, BOCĂNEL!
MULTĂ IUBIRE!
Bună, sunt Ginny Marshall.
Puteți repeta?
Rhodesian.
Rhodesian Ridgeback.
Sunt detectori excelenți.
Dar când iese la vânătoare, am o metodă să-l ajut să găsească drumul spre casă.
Ia orice are mirosul fiului tău.
Pune lucrul ăla afară!
Mirosul poate ajunge până la 16 km.
Nu pot ține pasul cu apelurile. Sună oameni din toată lumea,
cu sfaturi, cum să dăm de el,
cum să-l atragem din pădure, cum să-ți găsească mirosul.
- Nu cred că au nevoie de ajutor. - Adică?
Miroși a mosc și paciuli.
Ți-ai mirosit parfumul?
- Se pare că vă înțelegeți. - E sindromul Stockholm.
Am pus sfaturile tuturor într-un document Google
și ți-am trimis un link.
Îți recunosc vocea, dar nu poți fi mama mea.
Foarte nostim.
Bocănel!
- Frate, ce țară frumoasă! - Știu.
Am fost cu copiii de la centrul de tineret de câteva ori.
La un râu.
Cu caiacul toată ziua.
- Le-a plăcut. - Se pare că și ție.
Da.
Ai putea crede că e o prostie, dar…
Mă gândeam să lucrez cândva în domeniu.
Ce să faci?
De exemplu…
excursii în natură, chestii de genul ăsta.
Se trăiește din asta?
Nu știu.
Doar mă gândeam.
Hei!
Ești bine?
Da, sunt doar niște bășici.
Suntem la 800 de metri de un popas. Luăm o pauză?
Ar trebui să continuăm. Are doar două săptămâni.
Încă un motiv să rămâi sănătos.
Avem mult teren de cercetat. Haide!
Hei! Ar trebui să discutăm cu tipii ăia.
Da, am fluturași și pot recita povestea și în somn, deci…
Vii?
Am zis să te las pe tine. Par de-ai tăi.
Dacă trăiești într-un balon, până la urmă te sufoci.
Nimeni nu mă ascultă.
O să dai în hiperventilație.
Nu e ce vă trebuie acolo.
Dacă se îndoaie așa, e prea ud.
Dacă nu se rupe,
nu arde.
Deci, vă trebuie
mai multe dintr-astea.
Vedeți, acum…
Așa se aprinde.
- Ce de cunoștințe de tată! - Nu știu.
Fiul meu ți-ar zice că-s vrăjeli.
- E grozav. - Fielding?
Da, frate.
A ieșit pe drum ca să-și caute cel mai bun prieten.
Are o energie iubitoare greu de găsit.
Parcă aveți o călătorie de poveste împreună.
Ca o misiune.
- O misiune de poveste. - Bine.
O misiune vizionară, ca în film.
Matthew Modine, Madonna,
cântând într-un bar din Pennsylvania? Nu știți?
De asta e așa de tare ce faceți.
Câți tați ar merge pe Cale cu copilul?
Da. Bătrânul meu crede că tot ce fac e o prostie,
cum ar fi să-mi compun muzica, să-mi fac piesele.
Nu crede că ești prost. Te iubește.
Scrierea pieselor și muzica nu plătesc facturile.
Nici asigurările medicale. Deci, își face griji.
Asta fac tații…
Ne facem griji.
Dle Marshall, ne-am născut în 2000.
Primii oameni ai noului mileniu.
Cu progresele tehnologice,
avem mai multe șanse să depășim 100 decât să murim înainte de 40.
Care e diferența dacă pe patul de moarte
avem 54 de ani în câmpul muncii sau 53?
Dacă lăsăm mai puțini bani copiilor
dar mult mai multe cunoștințe și experiență de viață?
Unii oameni știu exact ce vor.
Și alții nu, ca mine și prietenii mei.
Până la urmă, toți mergem pe aceeași cale.
Unii dintre noi vor să mai aștepte puțin înainte să se abată de la ea.
Atât.
Cred că fiul meu a încercat să-mi spună asta de multe ori.
Nu știu de ce n-am înțeles până acum.
Fiindcă eu nu-s fiul tău.
Bine. A fost o zi bună.
Încă o zi fără câine.
Oamenii care nici nu ne cunosc îl cunosc pe Bocănel.
Câinele nu poate ajunge prea departe și povestea se răspândește mai rapid.
Așa că e un lucru bun. Crede-mă!
Serios? Din nou?
Pe bune? În regulă.
De asta nu m-am putut odihni prea mult.
Sunt obișnuit ca Bocănel să fie în pat cu mine, nu pot dormi fără el.
- Poți s-o faci cu ăsta. - Nu, cred că te place.
Nu stă locului.
Încetezi?
Să vedem dacă ne iese.
Ține minte, a fost o zi bună.
E în regulă, băiete.
N-am nimic.
ȘASE ZILE RĂMASE
Mersi pentru ajutor, Yuri.
- Ai destulă apă? - Da.
- Mâncare? - Batoane și vită.
- Chiar o să mănânci? - Da.
Bine. Ia asta ca pe ceva ajutător!
Arăți ca naiba.
- Mulțumesc mult. - O iei pe cărare până la…
- Calea principală. - Da.
- Ne vedem în parcare la… - Browns Gap. Bun.
Sunt cam zece ore de mers și ne vedem diseară.
- Ai grijă! - O să fiu bine. Promit.
Pa!
Să fii cuminte!
Oji?
Unde e Oji?
Vreau să reacționezi ca o fată mare.
Oji a scăpat de dimineață și a fugit la Fulton.
L-a călcat o mașină.
Nu a supraviețuit.
Îmi pare rău. Știu că îți plăcea, dar lucrurile astea fac parte din viață.
I-am spus tatălui tău că probabil o să faci mare caz.
Arată-mi că am greșit.
Arată-ne că nu faci caz
și te alegi cu o zi de cumpărături la magazinul lui Josie.
Adevărul e că plânsul nu-l aduce înapoi.
De ce să irosim energia?
Doamne, m-ai speriat!
Mi-a fost dor de tine.
Și mie de tine. Ce săptămână!
Yuri s-a întors la Earl
și eu abia aștept să fac un duș cu un săpun normal.
Pun pariu.
N-am mai văzut asta de când Russell Crowe făcea probleme de matematică.
Am ascultat un podcast
despre boșimanii din Kalahari, cum urmăresc antilope,
și m-am gândit că poate se aplică ceva și aici.
- Bine. - Da.
Am pus semne
unde au zis că l-au văzut pe Oji, dar descrierea nu era bună,
însă dacă există un tipar, putem lua legătura cu ei.
Cine știe, poate l-au descris greșit.
Are noimă.
Da, mai e un lucru. O să crezi că sunt nebună.
- Medii pentru animale. - Bine.
- Ce e? - Îmi fac griji pentru tine.
Sunt bine. Doar că vin multe informații
și încerc să controlez totul.
- Nu e Oji. - Încerc să…
- Poftim? - Bocănel nu e Oji.
Știam asta. N-are legătură cu Oji.
Trebuie să nu te mai forțezi.
E…
Se întâmplă iar.
Mi-am promis că n-o să-mi mai pese niciodată de un câine
și uite unde am ajuns.
Iar am inima frântă.
Ascultă…
Îți promit că nu se întâmplă iar.
O să găsim câinele.
- Tot spui asta. - Știu.
Pentru că eu cred.
Bună, sunt Fielding. Scuze că am ratat apelul. Lasă un mesaj!
Sunt oficial mai mult decât îngrijorat.
Ai întârziat 40 de minute.
Mă duc la celelalte capete de Cale.
Dacă ajungi aici, stai pe loc, pentru că mă întorc.
- De ce nu răspunde? - Nu este semnal acolo.
Poate nu mai are baterie sau…
Sau ce?
Puștiul e piele și os. N-a mâncat. Nu doarme.
E întuneric. E obosit. Sper că nu e rănit.
Am fost pe Cale. A întârziat peste două ore.
Trebuia să mă suni mai repede.
Nu voiam să-ți faci griji.
Da? Și ce ai rezolvat?
Am pierdut deja un câine în pădurea aia. Și acum și pe fiul nostru?
Stai așa!
L-am găsit! Te sun înapoi.
Fielding.
Unde ai fost?
Mi-am căutat câinele.
Haide!
- Atenție la călcâi! - Așa. Gata?
Ia te uită!
Bun. Ei bine, 40 km în 12 ore.
Pe drum neasfaltat, la deal și la vale.
- Forțezi limitele. - A trebuit să acopăr mai mult teren.
Bocănel are nevoie de mine.
Mai știi că deunăzi m-ai întrebat
dacă sunt mândru de cum îți trăiești viața,
de haine, de alegeri?
- Tată! - Lasă-mă să termin.
- E în regulă. Nu trebuie să facem asta. - Nu!
Mă asculți puțin? Te rog.
Nu mă pot mândri cu hainele tale.
Nu pot să mă mândresc că locuiești într-o cabană
sau cu alte chestii, căci sunt doar lucruri.
Nu cu asta se mândresc tații.
Mă mândresc cu cine ești.
Un om care vrea să fie bun cu toată lumea.
E distractiv.
E amuzant.
Iubitor.
Genul de om care salvează un cățeluș dintr-un adăpost și îi oferă un cămin.
Genul de om care ar umbla toată noaptea cu picioarele însângerate,
dar n-ar renunța la cineva iubit.
Așa că…
Dacă sunt mândru de tine? Am fost întotdeauna mândru de tine.
N-aș ști cum să nu fiu.
Te iubesc, tată!
Și eu te iubesc.
Patruzeci de kilometri? E o nebunie.
Asta i-am spus și eu. Nu ascultă. E obsedat.
Și tu?
Fielding e busola mea acum.
Oriunde zice că mergem,
mergem.
Ai grijă! Te iubesc.
Te iubesc!
Nu prea mai e mâncare.
O să luăm ceva în oraș. Începe să se întunece.
Dacă se-ntoarce la noapte pe Cale și nu suntem?
Experții îi spun mamei tale că, dacă e în apropiere, te miroase.
Doar că… Nu cred că am fost în apropiere.
- Nu-ți pierde speranța! - E greu să n-o fac.
Bocănel!
E cineva?
Cine îl caută pe Bocănel?
Eu.
Fielding!
- Nate? - Salut!
Doamne!
Ce cauți pe lângă Cale? Poți să te rătăcești, să mori.
Știu. Era s-o pățesc acolo. Ascultați! Nu asta voiam.
Nu mă pricep să urmăresc toate semnele astea.
Ar trebui să facă semne adevărate. Să scrie: „Calea e încolo”.
Omule, ce faci aici?
Caut câinele nostru.
Ați spus că ați pornit din nord. Eu am pornit din sud, în sus.
Mi-am luat bastonul pentru mers.
Am gogoși. M-am gândit că le miroase Bocănel.
Apropo, e interesant.
Știi cine mai adoră gogoșile?
Fiecare pasăre din Virginia,
fiindcă m-au zgâriat, ciugulit, atacat, și e…
Întrebam ce cauți aici.
A fost vina mea.
Eu i-am arătat vulpea lui Bocănel, deci e vina mea.
Îmi pare rău, n-am vrut. Știi că îl iubesc.
- Știu că l-ai iubit, și… - Nate.
Nu m-am gândit
nicio clipă să te învinovățesc.
Niciodată.
Aș vrea să fi știut asta,
pentru că am fundul tăbăcit de corbi.
Bine. Am o idee.
- Unde se duce? - Nu știu.
- Mă bucur să te văd. - Nu mă atinge!
Știu că mă iubești.
Dumnezeule!
E așa de bună!
Doamne!
Nu te hrănesc la departamentul de psihiatrie, Nate?
Acolo e mai mult hrană pentru suflet.
Mă gândesc să o tai pe Wall Street.
Uau! Da? Și visul de a deveni artist filosofic?
Ador capitalismul.
Mă răsplătește că sunt curajos
și fiindcă sunt inovator și gândesc neconvențional.
Henry Rollins. Și el a fost artist filosofic.
Sau poate voi deveni fermier ecologic.
- Nu știu. Cântăresc ambele variante. - Ești ciudat, Nate.
Și îmi place. Bine, mă duc la baie.
Pare să aibă o dispoziție bună în seara asta.
Cum vă înțelegeți după atâta timp împreună?
Bine. Foarte bine. Da, cred că am căzut de acord.
- Pot să le iau? - Da, mersi.
Da, mulțumesc.
- Nu te-ai atins de burger. - Știu.
Mulțumesc.
Care-i faza?
Doar nu vorbi de față cu tata!
Bine.
Am probleme cu stomacul.
- Din ultimul semestru de școală. - Știu.
Trebuie să mergi la control. Poate e… cine știe ce.
- Încă o bere? - Nu pentru mine, mulțumesc. Conduc.
Eu aș vrea un pahar de apă.
De asemenea, dacă ai putea să pui asta lângă ușă, poate pe panou.
Dacă nu poți, înțeleg. E în regulă.
Ai pierdut câinele?
Dumnezeule! Ce drăguț e!
- Nicio problemă. Mă ocup. - Mersi. Serios.
„Nu pentru mine. Conduc.”
Sunt Micuța Bo-Peep și mi-am pierdut cățelușul
Suntem la liceu?
Ignoră!
Unde s-a dus cățelușul meu?
Unde ar putea fi?
Voi, răsfățații cu facultate, care mergeți pe Cale.
Nu știți ce naiba faceți. De asta ți-ai pierdut câinele idiot.
Am avut o săptămână și jumătate de coșmar.
- Deci, voi, tâmpiților, țineți-vă gura! - Nu…
Bine.
Dumnezeule!
Ai ceva de spus?
Spune-mi în față!
Nu, a trebuit să te aud deja. Acum vrei să mă și uit la tine?
Dumnezeule! Taci!
Hei! Nu știam că se dansează în localul ăsta.
Nu te privește, tataie!
Te înșeli. El e fiul meu.
- Tată. - Iar el e prietenul lui.
Deci, sunt obligat biologic să-i protejez.
Ce crezi că o să faci în privința asta?
E o întrebare excelentă.
Vezi tu, îmi câștig pâinea gândind.
Oriunde există o problemă în lume,
mă uit la fapte și apoi fac ceva numit „presupunere predictivă”.
Iată cum apreciez situația acum…
Ați băut ceva.
Vreți să vă bateți.
Ei doi nu vor. Acum vă gândiți să vă luați de mine.
- 100%. - Da.
Uite cum o să fie.
O să-mi bag degetul mare
atât de adânc în ochiul tău, că o să pocnească ca dopul șampaniei.
Acum e rândul tău să te gândești. Merită riscul?
Pentru că, dacă nu merită, ar fi bine să renunțați.
Nu meritați bătaia de cap.
Cheeseburgerul a fost fantastic.
E Dwayne Johnson în Dockers.
ZIUA A 18-A 2 ZILE RĂMASE
L-au găsit!
Un labrador a fost adus la un adăpost, foarte slăbit.
Analizele de sânge arată că are boala Addison.
Bine, am pornit!
Ești bine?
Da.
Vreau să-mi iau câinele.
O să-l luăm în curând.
Auzisem despre Bocănel la știri.
Și când veterinarul a spus că are Addison, ne-am bucurat să vă sunăm.
Nu e el.
Nu înțeleg. Seamănă cu câinele de pe afiș.
E puțin mai mic și are blană roșiatică.
Mulțumesc.
Fielding.
Îmi pare rău, Bocănel.
Nu. O, nu!
Ce facem? Trebuie să continuăm.
- Salută-ți mama! - Arăți groaznic!
Nu putem renunța. O să moară.
- E posibil s-o fi pățit deja. - Nu spune asta.
- Ți-am găsit sandvișul. N-ai mâncat. - Nu-mi pasă.
Peste 100 de oameni au încercat să-l găsească,
și tot nu a apărut.
Nu dormi, nu mănânci și stresul te afectează.
Trebuie să continuăm căutarea.
S-a terminat, iubitule.
Era cel mai bun prieten al meu.
Știu.
Știu exact cum te simți.
- Bună! - Bună! Mama și tata mi-au zis ce și cum.
Cum reziști?
Nu rezist.
Ai făcut tot ce ai putut.
Asta ar fi însemnat să fiu încă acolo.
Ești bolnav.
Oricât de greu ar fi, trebuie să faci un pas înapoi.
Nu Bocănel m-a îmbolnăvit.
Mă simt rău de câteva luni.
Ceva nu e în regulă, Peyton.
De câte ori mănânc…
am o durere cumplită.
Scuip sânge.
Doare când înghit orice, în afară de apă.
Am crezut că e doar o indigestie, dar…
acum câteva săptămâni s-a înrăutățit.
Peyton.
Simt că mor.
De ce nu ai spus nimănui?
Fiindcă a trebuit să caut.
Bine, ascultă-mă!
Fie te duci și le spui mamei și tatei, fie o fac eu.
Mamă. Tată.
Trebuie să vă spun ceva.
- Familia Marshall. Lasă un mesaj! - E totul în regulă?
- Răspunde robotul. - Sunt Matt Kessler.
Sunt sigur că câinele vostru e aici,
la Evergreen Lodge, în Nellysford, și…
- Bună, sunt Ginny Marshall. - Bună, dnă Marshall!
Da, avem un câine care mănâncă din gunoi de vreo zi, două
și nu am reușit să-l convingem să intre, ca să-l verificăm.
E foarte sperios. Dar arată exact ca cel de pe afiș.
Ai o înregistrare cu câinele?
Întreb doar pentru că mai mulți au spus că l-au văzut pe Bocănel
și s-au înșelat.
Am încercat să-l filmez când făcea șmecherii…
Scuze, ce fel de șmecherii?
A fost foarte haios.
A găsit o cutie de gogoși râncede
și afurisitul le-a aruncat în sus cu nasul.
Nu știu.
Chiar crezi că putea ajunge până aici în starea lui?
La 180 km?
Nu e un câine oarecare.
- John. - Da.
- Fielding. - Bună!
Mersi că ai sunat.
Da, mulțumesc. Deci, aici l-ai văzut?
Da, a încercat la tomberon.
De obicei, stă la liziera aia și vine când se aruncă mâncarea.
Bocănel!
Când l-ai văzut ultima oară?
Acum trei ore. V-am sunat imediat.
S-a speriat. Capacul tomberonului a căzut
și a tăiat-o în pădure.
Sper că nu l-a alungat definitiv.
Bocănel!
Dacă era aici, m-ar fi auzit.
O să-l găsim.
De ce tot spui asta?
Pentru că eu cred.
Bocănel!
Doamnă,
câinele dv. s-a întors.
Rămas-bun, Oji!
Bună, Bocănel!
Fielding!
Respirație neregulată, puls slab.
- Cu ce avem de-a face? Heroină? Oxy? - Nu ia droguri. N-a mâncat.
Ne ocupăm noi de aici.
Pune-i ser fiziologic normal! Adu sânge și fă un EKG, imediat!
- Da, doctore. - Da, dle.
Unul dintre cele mai grave cazuri văzute de mine.
A trebuit să-i îndepărtăm o mare parte din intestinul gros.
Ar fi putut să moară.
- De la colită ulcerativă? - Da, dacă nu e tratată mult timp.
Dar să știți că e bine.
Din câte am văzut în operație, a avut săptămâni de dureri acute și stres.
E vreun motiv pentru care a amânat atât îngrijirea medicală?
O să sune aiurea.
Câinele lui s-a pierdut. Voia să-l caute.
Ei bine…
Hansel și Gretel de ziua lor, așa că înțeleg.
- Când îl putem vedea? - În câteva ore.
El și câinele o să mai aibă multe zile de naștere împreună.
Mulțumesc foarte mult.
Dacă Hansel și Gretel dispar vreodată,
căutați-ne!
Sună bine. Mulțumesc.
Mulțumesc.
Doamne!
Iată-l, își ronțăie perna preferată.
Și uite, ăsta e bățul preferat.
De fiecare dată pe ăsta îl alege.
Și veterinarul e șocat de cât de puternic e.
În afară de câteva răni pe labe, o să fie bine.
Pare trist.
Pentru că se întreabă unde s-a dus amicul lui.
Ei bine, familia de detectivi Marshall.
- Bună, dle doctor! - Bună! Cum mai suntem azi?
Vreau acasă!
Bocănel pare trist fără mine.
O să-i fie dor de tine dacă nu te odihnești.
Asistenta a zis că te-ai foit toată noaptea.
Corpul se vindecă când doarme.
Da, nu doarme bine fără câinele lui.
Străduiește-te!
Corpul tău are nevoie de somn. Chiar are nevoie. Bine?
- Bine. - Super.
Trebuie să te relaxezi.
Yuri e mult mai bun la asta ca tine.
Bagă capul înăuntru!
În haină.
- O să avem probleme mari. - Știu.
- Haide! - Haide!
Ce căutați aici?
Ți-am adus un somnifer.
Bocănel?
- Doamne! - Băiat bun
Hei, băiete!
Bună, amice!
Bună!
Ești obosit. Da.
Vrei să dormi?
Bun băiat!
BOCĂNEL NU S-A MAI DESPĂRȚIT NICIODATĂ DE FAMILIA MARSHALL.
FIELDING TRĂIEȘTE ÎN CHILE…
UNDE OFERĂ TURURI CU CAIACUL.
Subtitrarea: Anca Tach