PRVO POGLAVJE
"Volkec najde pustolovščino"
Na pustolovščini z Volkovimi.
Kdo ve, kaj bomo odkrili
Puding, mami in jaz.
Čas je še za eno,ker smo skoraj prispeli.
Daj no.V internatski šoli bo krasno.
To vzemi kot pustolovščino.
-Ne zdi se mi preveč pustolovsko.-Pa je.
Sam greš v svet, v neznano.
Zelo pustolovsko.
Najbrž bi res lahko rekli,da je pustolovsko.
Prav. Ja.Dobro, da sem pripravljen.
Pozor!
Zakaj pozor?
Svetlobno kopje je.Sinoči sem ga naredil.
Pravim mu ekskalibum.
Zakaj?
Rekla si, da je pri šoli jezero.V vsakem jezeru pa je pošast.
Mogoče celo blatni leviatan.
S pustolovščino sem mislila
bolj na druženjein sklepanje prijateljstev.
Misliš, da bi se moral spoprijateljitiz leviatanom. Zanimivo.
Osvežiti moram znanjeslenga pošasti.
Ni fino, če blatnemu leviatanurečeš napačno besedo.
Tokrat bo bolje. Obljubim.
To si rekla tudi zadnjič.
-Zakaj ne smem ostati doma s tabo?-Žal mi je, srček. Tako je najbolje.
Nič ni narobe,če si zaskrbljen in se bojiš.
Tako se začnejonajboljše pustolovščine.
Samo možnost jim moraš dati.
Naj te spoznajo.
Ne zapiraj se ves časv svoj mali svet.
Svoj svet imam rad.
Nočem biti v tem svetu.
Dolgočasen je in normalen.Itak me nihče noče v svojem svetu.
Poslušaj me.
Čuden se jim zdim, mami.
Zmerjajo mein se mi posmehujejo.
Mami, se ti zdim čuden?
Ja.
In všeč mi je, da si tak.
Sanjač si.
Prav vi čudoviti čudakiizboljšujete stvari
in na bolje spreminjateta dolgočasni svet.
Samo svoje mesto pod soncemmoraš najti.
Ponosna sem nate.
Boš v redu brez mene?
Seveda.Tudi jaz imam masko. Si pozabil?
Kaj je narobe?
Nič. Nič.
Pogrešala te bova.
VOLK IN SIN
Bedna maska.
Kot volk si.
Živjo, novinec.Zakaj imaš čudno masko?
Kar tako.
-Je to zemljevid zaklada?-Ja.
Zakaj?
Raziskovalec potrebuje zemljevid.
To poglejte.Misli, da je gusar.
-Misli, da je gusar.-Nehaj! Kaj delaš?
Daj no.
O bog.
Glejte.
To sploh ni pustolovsko.
Živjo. Od kod si se vzel?
Kako ti je ime?
Kam si šel?
Ne skrbi, oblaček.Rešil te bom.
Pohiti, Poganjek.Zamudila bova.
Spolzek je.
-Če me bo ta reč zmočila…-Ta reč ima ime.
-Fluf, kar dobro veš.-Ne bom ga tako klicala.
Oh, smola.
Xandra, zdi se mi,da tega projekta ne jemlješ resno.
Flufa bi morala imeti rada.
Ti si dovolil, da pobegne.
Hotel je sem gorin biti odrasel oblak.
Ni tako moj Flufček?
Prav, gremo.
Tetka Xandra je sitnoba, a ne?
Poganjek, spravi se v portal.
Sitnoba sitna.
-Poganjek, če se ne spraviš…-Sitna, sitna, sitna…
Sitnoba.
Čudno in čudnejše.
Ojla?
-Nama slediš, kolega?-Ja, kolega?
Hotel sem samo…
Kaj delata z ubogim oblačkom?
S Flufom?Flufov prijatelj je!
Ne, Poganjek. Človek je.
Človek?
Jasno, da sem človek.Kaj pa naj bi bil?
Kje pa sem?
Nikjer. To je skrivnost.
Hočem reči sanje.Vse to so sanje.
Ne bi smel biti tu, človek.Vrni se, preden nam nakoplješ težave.
Ne, čakaj. Nočem nazaj.
Nisem človek.Sem to, kar sta vidva.
Vilinec si.
Ja, to.
Me vidiš?
Ja.
Ne more biti človek.Ljudje ne vidijo vilincev, tepka.
Vilinec, a?
Če si vilinec,veš, kje je laboratorij za oblake.
-Seveda vem.-Kje pa je?
Preprosto. Je…
Tukaj.
S tem sem mislil…
Tukaj.
Hecam se.
V resnici je…
Prav. Zadnji.
Kje smo?
Kako to misliš?To je Tovarna vsega, tepček.
Kakšne vrste vilinec si?
No…
Res super!
V svet ljudi ga morava peljati,preden kdo opazi…
Kaj delate, vilinci?Lenobo pasete?
Nikoli!
Profesor Luksar.
Kdo pa je to?Zelo sumljivo diši.
-To je… Nov je.-Čudno ime, Nov.
Poznal sem nekega Novaka.Sendvič mi dolguje.
Podlež je mislil, da bom pozabil.Ne, svoj sendvič hočem.
Ne, gospod. Nov učenec je.
Ime mu je Volk… Ec.
Volkec. Ime mu je Volkec.
Nov učenec, kaj?
Glej, glej.
Pot pod noge, vilinčki,da ne zamudite pouka.
Če boste srečali Novaka,
mu recite, naj nabrusi nož,ker prihajam po svoj sendvič.
Sendvič!
Torej si res vilinec.
Ne, Poganjek. On je…
Hotela sem… Pozabi.
Človek, gremo v laboratorij za oblake.Ampak ne izpostavljaj se.
Bova že ugotovila,kako se te bova znebila.
Ne pozabite, učenci, to je edennajpomembnejših delov tovarne.
V teh laboratorijih izdelujemovse vremenske elemente.
Nato jih odpošljemo na površje.
Sneg, sonce, veter, dež. Vse to.
Kam je šel?
So to oblaki?
Če misliš na oblake,oblikovane kot oblaki,
potem je odgovor da,to so oblaki.
Kar za mano.
Zakaj so notri?
Nisem rekla,da se ne izpostavljaj?
Čisto preveč govoriš.
Oblaki so na začetkumajhni, beli in puhasti,
kot ti, za katere skrbite.
Ko odrastejo,so lahko zelo čustveni.
Naša naloga je,da so zadovoljni.
Toda noben oblakni vesel ves čas.
Včasih so žalostniin postanejo deževni oblaki.
Ko pa se razjezijo,postanejo nevihtni oblaki.
Toda vsa ta čustvaso del ravnovesja.
Navsezadnje svet potrebujedeževne oblake.
Vaša naloga je bila,da skrbite za oblačke
in jih pripravite za površje.Poglejmo, kako vam je šlo.
Si pripravljen, Fluf?
Zdaj greš lahko venin si zares oblak.
Bodi tak, kot si.Da bomo ponosni nate.
Tako hitro zrastejo.
Lepo.
Oja.
Kam peljejo Flufa?
Mogoče v krajza najprikupnejše oblake.
Oblaki na tej straniso pripravljeni za človeški svet.
-Bravo, vilinčki.-Kaj pa Fluf?
Žal je ta oblak…
Zunaj se ne bi vklopil.Preveč je čuden.
Ampak to je dobro.
Fluf?
Mirno kri. Pojdite z mano.
Ste vsi tu? Ojoj.
Zdaj ne moremo stran, ko je postalozanimivo. Kajne, Poganjek?
Poganjek?
Če bomo čisto tiho,se bo mogoče utrudil.
Kje pa!Urediti bom morala zadevo.
Človek, tu ostani.Jaz bom uredila.
Ampak lahko pomagam.
Kakšno moč pa imaš?
Nima je, Poganjek.Dopovej si že, da ni vilinec.
Nimam moči, a? Kaj pa to?
Je to ščit?
Ne pomaga! Samo jeziš ga!
Rekla sem,da ostani tam.
Nekaj sem se spomnil.Bliže moram priti.
-Bliže? Zakaj?-Fluf je samo slabe volje.
Tudi jaz sem kdaj tak.
Se spremenišv veliko grmečo pošast?
Ja, v sebi.
In kaj predlagaš, da naredimo?
-Poganjek, te vitičaste reči.-Kje?
-Mislil sem to na tebi.-To?
Ja! Me lahko spraviš gor?Da bom govoril z njim.
Lahko poskusim.
-Pripravljen?-Ja.
Fluf, jaz sem.
Poslušaj. Vse bo v redu.
Vem, da si jezen.Zdi se ti, da ne spadaš sem
in da te nihče ne mara,pa ne veš, zakaj.
Potem ti po glavi plešejo špagetiin rakete. Tudi meni se zgodi.
Veš, kaj me vedno pomiri?
Objem.
Kaj praviš,poskusiva z objemom?
Ta se pa zna objemati!
Glejte,kaj je naredil vaš oblak.
-Kje je?-Oblak? Je bil tu kak oblak?
-Nisem ga videla.-Kaj mislite z "oblakom"?
K Luksarju morate. Takoj.
Oh, smola.
-Objem?-Prosim?
Nevihtni oblakste pomirili z objemom?
Ja.
Sijajno!
Zdaj pa glede tega človeka.
-Oprostite, takoj ga bova peljala nazaj.-Nočem nazaj.
Ne spadam gor.
Za čudaka me imajo.
Ne meni se za to.
Prav čudaki, kot si ti,ki se ne znajo vklopiti,
spreminjajo svetin ga izboljšujejo.
Samo svoje mesto moraš najti.
Kaj, če je moje mesto tu,med vami?
Ljudje spadajo v svet ljudi.To pove že ime.
Ni človek. Vilinec je.
Ljudje ne vidijo vilincev.On pa nas vidi.
-Kako si to razlagate?-Prav zares, kako.
Pa še žari.
-Kaj?-Ja, kaj?
Ljudje ne žarijo, on pa včasih žari.Videl sem ga.
Žari, kaj? Čudna reč.
Sprašujem se…
Morda je v tebi več,kot kažeš.
Lahko torej ostanem?
Lahko.
-Hura!-Vsaj za nekaj časa.
Kaj? Zakaj?
Ne vem še.
Nekaj je v njem.V bradi čutim, ščemi me.
Premisliti moram.
-Vendar imam pogoj.-Ja, karkoli.
Ljudje ne smejo vedetiza svet vilincev,
kaj šele, da bi sepodili po hodnikih.
Če se razve,da je bil tu človek…
Rajši imej maskoin ne omenjaj ljudi,
dokler ne premislim,kaj bom s tabo. Prav?
Prav.
Mami je imela prav.
To je res pustolovsko!
Hura!
Hura.
Prevedla Lorena Dobrila