"נער הזאב ומפעל 'הכול אפשרי'"
- פרק 11 -
- "ובו אנחנו מספרים סיפור" -
לנץ עכביש צורחיש שמונה כנפיים או שמונה טפרים?
מה דעתך, זנדרה?
זנדרה?
וולפי, אני לא מצליח להחליט איזה עלה להביא.
אתה יכול לעזור?
את זה? את זה? את זה? את זה?
את זה?
זו החלטה בלתי אפשרית.למה שלא תיקח את שניהם?
איזה רעיון מעולה.
את בסדר, זנדרה?
במה את מביטה?
וואו, אלה ההורים שלך? אפשר לראות?
אין מה לראות.
ספראוט, אתה מוכן לצאת כבר?-כמעט.
ספראוט, אין עלים בבית של ההורים שלך?
ודאי שיש. יש ירוקים, אדומים, צהובים…
וגם תינוקות קטנים.
תבינו, בכל יום זקני השדונים,אנחנו תולים את העלים היפים ביותר
ואז שרים שירים ומשחקים משחקים,וסבתא מספרת סיפורים.
זה נשמע מדהים.
וולפי, בוא לבית שלנו ליום זקני השדונים.
וואו, באמת?אתה בטוח שזה לא יפריע להורים שלך?
ברור שלא. אתה תהיה חלק מהמשפחה.
בדיוק כמו זנדרה.
אז מה הוא יום זקני השדונים בדיוק?
לכל אחד יש מסורת משלו,אבל זה יום שבו כל שדון חוזר הביתה
וחוגג לכבוד השדון הכי מבוגר במשפחה.
זה בטח קשה לך.-מה? למה?
משפחת פיגוורט היא המשפחה שלי.
קדימה, ספראוט.
הם ידאגו אם נאחר.
אני כבר מת שתפגוש את כולם, וולפי.
את אימא, את אבא, את סבתא…
כבר פגשת את פלורה.
יש את אייווי, את קלובר,
שראב, ויולט, פטאל, ג'וניפר, רוטי, אזליה,
דודה ויסטריה, היא קורעת.
ויש גם את הוט, בן הדוד שלי.
ובן הדוד השני שלי…-הינה זה.
חוות פיגוורט.
בטח נגיע מהר יותראם נלך ישר דרך השיחים האלה.
אסור לצאת מהשביל!
אסור לצאת מהשביל.
אני מצטער, נחמד ובטוח בשביל.
סבתא!-ספראוט, יקירי.
טוב מאוד לפגוש אותך.
וזנדרה. בואי הנה ותני לסבתא שלך חיבוק.
סבתא, זה החבר שלנו, נער הזאב.
יום זקני השדונים שמח.
זה מחר, יקירי. אבל אקבל את הברכה בשמחה.
אל תדאגו, כולם. זה רק ספראוט.
אתם יכולים לצאת.
תודה לאל.-ספראוט! טוב לפגוש אותך.
ספראוטי!
נעים מאוד, אני אימא של ספראוט.
נעים מאוד, גברת פיגוורט.
מספיק עם זה. קרא לי פרניה.
מספיק, בנות.
עברה על אחיכן המסכן דרך ארוכה.
כמה אחיות יש לספראוט?
עשרים ושלוש.
עשרים וארבע.
באד פיגוורט. ברוך הבא לחוות פיגוורט.
כן. קדימה, בואו ניכנס ונאכיל את כולם.
את בת מזל שיש לך משפחה גדולה כל כך.
אני הייתי תמיד רק עם אימא ו…
לא התכוונתי להגיד "בת מזל".
לא, זה בסדר. אני באמת בת מזל. אני…
אני צריכה ללכת לפרוק את התיק שלי.
אני מקווה שלא ציערתי אותה.
אני חושב שהיא בסדר.
יום זקני השדונים תמיד קשה לה.
היא לא מדברת על ההורים שלה אף פעם, נכון?
לא ממש. אפילו איתי לא.
אני מקווה שהיא יודעתשהיא יכולה לדבר איתנו אם היא רוצה.
היי.
אני ג'וניפר.
רוצה לראות את אוסף החרקים שלי?
היי! הוא החבר שלי, ג'וניפר.
היי, פלורה.
איך אתה מכיר את פלורה? אין לה חרקים בכלל.
נפגשנו ביער ונלחמנו יחד בבלגניסטים.
מה עשיתם?
בלגניסטים?
אני חושבת שאתה לא זוכר נכון, נער הזאב.
סליחה, זנדרה.
לא התכוונתי לשכוח אותך. גם את נהגת באומץ.
לא, לא, לא. אתה עשית הכול לבד, וולפי.
ספראוט ואני יודעיםשאסור לנו להתעסק עם בלגניסטים.
אני מסכים בהחלט.
"ברח, מהר וברח…"
"כדי שתוכל לברוח גם ביום אחר."
לברוח?
ספראוט, לא לימדת את החבר שלךאת הסיסמאות של המשפחה שלנו?
אמרתי לו להישאר על השביל.
כן, זו קלאסיקה.
אני יודעת! "היכנסו, הגיע הזמן להתחבא."
טוב, ג'ון.
"אם יש סכנה, התכדרר."
עכשיו אנחנו מתקדמים.
היי, למה אמרת שרק אני נלחמתי בבלגניסטים?
גם אתם נהגתם באומץ.
כן, אני מצטערת. לא רציתי שספראוט יסתבך.
משפחת פיגוורט מתייחסתלסיסמאות שלה ברצינות רבה.
אבל הם כאילו חושבים שאומץ זה דבר רע.
זו הדרך של משפחת פיגוורט.
אבל את לא מאמינה בזה.
את השדונית הכי אמיצה שאני מכיר.
תשמע, אני לא רוצה שמשפחת פיגוורט תדאג לי.
הם כבר עשו די והותר.
אבל זה לא מי שאת.
את תהיי שדונית שומרת אגדית יום אחד,
בדיוק כמו ההורים שלך.
תשמעי, אני מצטער.
אני יודע שאת לא אוהבת לדבר עליהם,אבל אני רוצה שתדעי שאת יכולה לסמוך עליי.
אם תרצי לדבר אי פעם, אני כאן.
בסדר, הירגעו, בני פיגוורט.
הגיע הזמן לסיפור של סבתאלכבוד ערב זקני השדונים.
מרגש מאוד. מת על זה.
כולם.
אני שמחה מאוד לראותאת הפרצופים המחייכים של כולכם.
ואני יודעת שסבא פיגוורט
היה גאה מאוד באופן שבו גדלה המשפחה שלנו.
סבתא פיגוורט.
איזה סיפור תרצו לשמוע השנה?
עלה הכותרת המפוחד.
ההורטנזיה המבועתת.-הצבעוני הביישן.
השרך מלא הפחדים.-הרפתקאות מירטל החלשה.
החיפושית ששיקרה.-המעשייה בכרכום הפחדן.
השרך מלא הפחדים.
אני רוצה לבקש סיפור.
ודאי, יקירתי.
באיזה סיפור תבחרי?
אני רוצה לשמוע…
את סיפור הבגידה הגדולה.
לא, זנדרה. לא.
אני לא מאמינה.-זנדרה עומדת…
שקט.
בחירה טובה, זנדרה.
לפני עשור היה העולם בתוהו ובוהו.
הבלגניסטים המרושעים נעשומסוכנים והרסניים ביותר בכל יום.
ההתנהגות הפרועה שלהםהיוותה איום על עצם קיומו של העולם
שאנחנו השדונים עמלנו כל כך ליצור.
במקום לאבד תקווה,
שדונים שומרים אמיצים, כמו ההורים של זנדרה,
קמו להציל אותנו.
הם הובילו את המתקפה בניסיון הרואילפטור את העולם מבלגניסטים לעד.
השומרים נלחמו בעוזלמען כל אלה שלא יכלו להילחם.
הם השתמשו בכל כוחםכדי להדוף את הבלגניסטים לאחור.
אבל בדיוק כשהיו על סף ניצחון,
אירעה בגידה
מצדה של שדונית ששמה ניקס.
ניקס!
כוחה של ניקס היה שני רק לרשעותה.
היא נלחמה לצד הבלגניסטים נגד בני מינה.
הבוגדנות שלה הפכה את קערת הקרב על פיה,
והבלגניסטים הצליחו להימלט.
ניצחנו במלחמה
וניקס גורשה כעונש על הפשע שלהונכלאה לעד בממלכת הבלגניסטים.
אבל הנזק כבר נגרם.
שני שדונים אמיצים מאוד אבדו באותו היום.
לא נעים לי להגיד, אבל…
אני יודעת.
"אם שומרים היו חיים כמו בני משפחת פיגוורט,היו הרבה יותר שומרים."
לא. לא.
בעצם התכוונתי להגיד שהגיע הזמן לישון.
שמעתם אותו, לכו לישון.
אבל אל תשכחו לתת לסבתא שלכם חיבוק ונשיקה.
זנדרה, את יכולה להיות ראשונה, חומד.
תודה על הסיפור, סבתא.
את יודעת מה דעתי?
אם שומרים היו חיים כמו בני פיגוורט,היו הרבה פחות בני פיגוורט.
סליחה. אני יכול לחזור אחר כך.
אני מתגעגעת אליהם מאוד לפעמים.
בעצם, כל הזמן.
אני בטוח שהם גאים בך מאוד.
בטח יש לך סיפורים מעולים עליהם.
האמת היא שיש לי סיפור טוב אחד.
פעם, כשהיו בסיור בפינה האפלה ביותר במפעל,
הם נפלו למארב של להקת סקרומונגרים רעבים.
סקרומונגרים? מה הם?
הם הבלגניסטים הכי גרועים.
שיניים חדות ועיניים שחודרות לך לנשמה.
אבל ההורים שלי, הם לא פחדו בכלל.
וואו. הם היו אמיצים מאוד.
כן.
ההורים שלי לא פחדו מדבר.
- פרק 12 -
- "ובו סבתא מאבדת את הכתר שלה" -
סלחו לי!-תורי!
לא!-אימא!
תן לי את זה!-אימא!
תכיני לי עוגייה!-אימא!
אימא?
אימא!-אני רוצה לראות את זה.
סליחה!
תכיני לי עוגייה!
מישהו רוצה לשחק?-מי אכל את כל המחית הכחולה?
כולם מוכנים?
אחת, שתיים, שלוש, קדימה!
והצי הקטן הפליג בים הבוגדני.
מתחת לפני השטח ארבו דרקוני ים
ותמנונים וקראקנים איומים.
אתה מעולה בהכנת דברים.
הייתי מעולה בזה,אם הייתי יודע איך אני עושה את זה.
מה, זנדרה? את צריכה עזרה? אני כבר בא.
את צריכה עזרה?
אני לא צריכה עזרה.
רגע. בזהירות. בזהירות. אל תביטו למטה.
אפשר לעזור?
בוא ניתן לפעלולניםלבצע את התרגילים האוויריים.
חוץ מזה, זה מפחיד מדי בשבילך, ספראוט.
אוי, ספראוט.
הקפידי לרדד את הבוץ היטב.
את צריכה עזרה בהכנת כופתאות הבוץ?
תודה, ספראוט. יש לנו די והותר עזרה.
תשמעי, סבתא שאלה על הכתר שלה.
אוי, באמת. היא איבדה את הכתר שלה שוב?
אבא שלך בטח החביא אותו.
הוא תמיד חושש שזה ימשוךאת יודעת את מי.
תראי מה הכנו.
זה קישוט מיוחד מאוד שהכנו לךלכבוד יום זקני השדונים, סבתא פיגוורט.
תודה, יקירי.
תראו אותי.סוף כל סוף אני מתחילה להיראות חגיגית.
אבל דבר אחד חסר.
הכתר שלי.
אני לא מאמינה. חשבתי שהוא אבד.
הוא אבד, אבל מצאתי אותו.
תודה, ספראוט.
יום זקני השדונים לא היה אותו הדבר בלעדיו.
זה כתר מיוחד?-מיוחד מאוד.
הוא עשוי מפרחים נדיריםשגדלים רק בביצה הביצתית.
היא רחוקה מאוד מהשביל.
סייפרס בעלי המנוח…הוא היה חובב סיכונים רציני.
הוא התגנב אל הביצה כדי למצוא את הפרחים,
ואז טווה אותם בעצמו.
כך הוא זכה בלבי.
זה סיפור מקסים.
לא כולם מסכימים על כך.
טוב. את… מצאת את הכתר שלך.
חששתי שאיש לא ימצא אותו הפעם.
שדון פזיז, אבא שלי,
צעד לו בביצה כך, הרחק מהשביל,
רק במזל הוא יצא משם בחיים.
והוא אפילו הכין כתר מהפרחים האהוביםעל מפלצת הביצה.
מפלצת הביצה?
איך היא נראית? מה הגודל שלה?כמה שורות שיניים יש לה?
בואו נלך לחפש אותה.
היי, אני מריחה כופתאות בוץ?
אוי, סייפרס שלי.
לא היה עוד בן פיגוורט כמוהו.
מה קורה, ג'וניפר?
אני מכינה תג גיבור.
בשביל נער הזאב.
היא תמיד מתנהגת כך?
לי היא לא הכינה תג מעולם,
אבל כנראה אני לא מיוחד כמוך.
מה זה היה?
מפלצת הביצה!
זו מפלצת הביצה?
היא קטנה משחשבתי שתהיה.
ברחו, ברחו כדי לחיות!-ספראוט, חכה.
ברחו!
זכרו מה שלמדתם.
רוצו אל בית העץ, כולם!
קישטה, מפלצת גועלית שכמוך.
סבתא!
הכתר שלי!
עצרי מייד, מפלצת.
זנדרה, היכנסי. הגיע הזמן להתחבא.
עלינו להקיף אותה.
תפיל אותה עם הגפנים שלך, ספראוט.-מה?
תתכדרר.-מי?
תיראה גדול כדי להפחיד אותה.-מתי?
תתכדרר!
ספראוט!
ספראוט קטן של אימא.
עשית עבודה טובה. לא יכולת להילחם במפלצת.
אתה בסדר?
אתה תתפוס אותה בפעם הבאה.
לא, היא צודקת.
אולי זנדרה או אתה הייתם יכולים לעצור אותה,אבל לא אני.
ספראוט המסכן.
הלוואי שהיינו יכולים לעשות משהו.
תן לי לנחש. יש לך תוכנית ערמומית לעזור לו.
ברור שיש לי תוכנית ערמומית לעזור לו.
והתוכנית המסוימת הזו דורשת משחק מחבואים.
וואו!
מעולם לא הייתי המחפש. עד כמה לספור?
אולי פשוט תמנהאת שמות כל בני הדודים שלך שוב.
בסדר.
דליה, איריס, ויולט, צבעוני, ברקלי,
שראב, מירטל, פטאל, דייזי.
אתם גרועים במחבואים.
רק רגע. אנחנו לא בחצר.
אנחנו אפילו לא בשביל.
זו הביצה הביצתית.
סליחה שהפתענו אותך,
אבל זנדרה ואני…-בעיקר אתה.
אנחנו חשבנו שזה יעודד את רוחך
אם נביא אותך לכאןכדי לאסוף כמה מהפרחים הנדירים.
ונוכל להכין כתר חדש לסבתא שלך.
זה רעיון נחמד,
אבל כדאי שאחזור לשביל.
אני לא סבא סייפרס.
לא, אתה אמיץ, ספראוט.
אתה ספראוט, מאלף הארנבים המתפוצצים.
אדון כיני הזיכרון.
בסדר, אבוא ואוודא שאתם בטוחים,
ואז אחזור.
הפרחים האדומים צומחים רק ליד המים
והגפנים האלה צומחותרק ליד ביצות בוציות ביותר.
זה אומר שאנחנו במקום הנכון.
תראו! הינה הם.
ספראוט?
מפלצת הביצה!
רוצו אל העצים!
הכתר של סבתא עדיין אצלה.
בסדר. זנדרה, את תלכי מימין,
וספראוט…
ספראוט, קדימה. עוד אפשר להציל את הכתר.
מה? לא! אל תתקרבו אליה.
שטויות. קדימה, זנדרה. להסתער!
לא! עצרו! תיזהרו מה…
בוץ של הביצה.
אוי, לא. לא, לא, לא.
מה? זה לא הוגן.
למה היא לא שוקעת?
אל תתקרבי. אל תתקרבי.
עזבי את החברים שלי במנוחה.
לא היית מעדיפה פרחים טריים וטעימים?
ספראוט.
זה היה הדבר האמיץ ביותר שראיתי מימיי.
לא הייתי אמיץ. פחדתי.
אבל לא נתת לזה לעצור אותך.-זו המשמעות של אומץ.
הידד לספראוט!הוא ניצח את מפלצת הביצה!
האח הידד!ספראוט ניצח את מפלצת הביצה.
הידד לספראוט!
תראי מה מצאנו.
חיי שורשיי ועליי.
איך עשית את זה, ספראוט?
הלכנו לביצה הביצתית.
ספראוט.
איזה מעשה פזיז ומטופש…
אימא.
לא, אתה תקבל המון חיבוקים על זה, אדוני.
עזבי את הילד.
גם סבתא רוצה חיבוק.
תודה, יקירי.
אתה בדיוק כמו סבא שלך.
חשבתי שזה בשביל נער הזאב.
זה בסדר.
אכין לו תג אחר.
תרגום: אסף ראביד