11. NODAĻA
"Kurā mēs stāstām stāstu"
Vai brēcošajam zirnekļu vanagamir astoņi spārni vai astoņi nagi?
Kā tev liekas, Zandra?
Zandra?
Vilcēn,es nevaru izlemt, kuras lapas ņemt.
Vai vari palīdzēt?
Šo? Šo?
Šo?
Nespēju izvēlēties. Tu varētu ņemt abas.
Cik laba doma!
Tev viss kārtībā, Zandra?
Uz ko tu skaties?
Tu re! Vai tie ir tavi vecāki?Drīkstu apskatīties?
Tur nav nekā, ko redzēt.
-Asniņ, vai esi gatavs doties?-Gandrīz.
Asniņ, vai tavu vecāku mājānekādu lapu nav?
Protams, ir -zaļas un sarkanas, un dzeltenas...
Un pavisam maziņas.
Redzi, katrā Vecgariņa dienāmēs izkaram visskaistākās lapas.
Tad mēs dziedam dziesmas, spēlējam spēlesun vecmāmiņa stāsta stāstus.
Izklausās lieliski.
Vilcēn, tev vajadzētu brauktmums līdzi mājās uz Vecgariņa dienu.
Tiešām?Esi drošs, ka tavi vecāki neiebildīs?
Protams, ne. Tu būsi savējais.
Tāpat kā Zandra.
Kas īsti ir Vecgariņa diena?
Katram ir savas tradīcijas, bettā ir diena, kad visi gariņi dodas mājās
un sumina ģimenes vecāko gariņu.
-Tev tas noteikti ir smagi.-Ko? Kāpēc?
Figvorti ir mana ģimene.
Ejam, Asniņ!
Viņi uztrauksies, ja kavēsimies.
Nevaru vien sagaidīt,kad visus satiksi, Vilcēn.
Mammu, tēti, vecomāti...
Floru tu jau esi saticis.
Ir vēl Efeja un Āboliņa,
Krūma, Vijolīte, Ziedlapa,Kadiķe, Saknīte, Acālija
un Vistērijastante. Ar viņu ir jautri.
Un vēl ir Jautrīte, mana māsīca.
-Un otra māsīca...-Klāt esam.
Figvortu ferma.
Mēs noteikti tur nokļūtu ātrāk,ja ietu caur šiem krūmiem.
Nenokāpt no takas!
Atvaino! Uz takas ir jauki un droši.
-Vecomāt!-Asniņ, dārgais!
Kāds prieks tevi redzēt!
Un Zandra!Nāc šurp un apskauj savu vecomāti!
Vecomāt, šis ir mūsu draugs Vilkuzēns.
Priecīgu Vecgariņa dienu!
Tā ir rīt, dārgais. Bet paldies.
Neuztraucieties! Tas ir tikai Asniņš.
Varat visi nākt laukā.
-Cik labi!-Asniņ! Prieks redzēt!
Asnucīt!
Labdien! Esmu Asniņa mamma.
Priecājos iepazīties, Figvortas kundze.
Nu ko tu! Sauc mani par Perenniju!
Nu, meitenes!
Jūsu nabaga brālim bijis garš ceļš.
Cik māsu Asniņam ir?
23.
24.
Pumpurs Figvorts.Laipni lūdzu Figvortu fermā!
Jā. Nāciet!Iesim iekšā un jūs pabarosim.
Tev tā paveicies, ka ir tik liela ģimene.
Es vienmēr esmu tikai ar mammu, un...
Es nedomāju "paveicies"...
Nē, viss kārtībā. Man ir paveicies. Man...
Man jāiet izkravāt mantas.
Es ceru, ka viņu neapbēdināju.
Domāju - viņai viss kārtībā.
Vecgariņa dienā viņai vienmēr ir pasmagi.
Viņa nekad nerunāpar saviem vecākiem, vai ne?
Nerunā gan. Pat ar mani.
Ceru, ka viņa zina,ka varētu ar mums parunāt, ja gribētu.
Sveikiņi!
Mani sauc Kadiķe.
Gribi redzēt manu kukaiņu kolekciju?
Ei! Viņš ir mans draugs, Kadiķe.
Čau, Flora!
Kā tu pazīsti Floru?Viņai nav vispār neviena kukaiņa.
Iepazināmies mežā, cīnoties ar jucekļiem.
Darot ko?
Ar jucekļiem?
Man liekas -tu atceries nepareizi, Vilkuzēn.
Atvaino, Zandra!
Nebiju domājis tevi nepieminēt.Arī tu biji drosmīga.
Nē, nē. Tas biji tikai tu, Vilcēn.
Mēs ar Asniņu ar jucekļiem neielaižamies.
Es domāju gan!
"Skrien, skrien, projām skrien..."
"Lai vari aizskriet arī citudien."
Aizskriet?
Asniņ, vai neesi iemācījis draugamnevienu mūsu ģimenes devīzi?
Nu, es viņam pateicu,lai nenokāpj no takas.
Jā, tā ir klasika.
Es zinu. "Iekšā nāc, slēpties sāc!"
Tas ir labs, Kade!
"Ja ir briesmas tuvumā,saritinies kamolā!"
Nu mums iet no rokas.
Ei, kāpēc tu teici,ka es vienīgais cīnījos ar jucekļiem?
Arī jūs bijāt drosmīgi.
Jā, piedod!Negribēju, ka Asniņam iznāk nepatikšanas.
Figvorti savas ģimenes devīzesuztver ļoti nopietni.
Bet šķiet - viņiem liekas,ka būt drosmīgam ir slikti.
Tāda ir Figvortu pieeja.
Bet tu taču tam netici.
Tu esi drosmīgākais gariņš, ko pazīstu.
Klau, es negribu,ka Figvorti par mani raizējas.
Viņi jau tā ir darījuši tik daudz.
Bet tu tāda neesi.
Kādudien tu būsi leģendārs sardzes gariņš,
tāpat kā tavi vecāki.
Klau, atvaino!
Zinu, ka tev nepatīk par viņiem runāt,bet tu vari man uzticēties.
Ja tu kādreiz tomēr gribēsi runāt,esmu te.
Tā, nomierinieties, Figvorti!
Pienācis laiks Vecgariņa dienaspriekšvakara vecāsmātes stāstam.
Cik aizraujoši! Mans mīļākais laiks.
Visi, kuš!
Man ir liels prieks redzētjūsu smaidīgās sejas.
Un zinu, ka vectēvs Figvorts
būtu ļoti lepns, redzot,kā mūsu ģimene ir izaugusi.
Opis Figvorts.
Kuru stāstu jūs gribētu dzirdēt šogad?
Par zaķpastalu Ziedlapu!
-Par humorīgo Hortenziju.-Par tiklo Tulpi.
-Par paklausīgo Papardi.-Par maigās Mirtes maldiem.
-Par melīgo Mārīti.-Stāstu par kautrīgo Krokusu.
Par paklausīgo Papardi!
Vai drīkstu palūgt stāstu?
Protams, dārgā.
Kurš tas būs?
Es gribētu dzirdēt...
stāstu par Lielo nodevību.
Nē, Zandra. Nē.
-Nespēju noticēt.-Zandra tūlīt...
Nu apklustiet!
Laba izvēle, Zandra.
Pirms gadiem desmit pasaulē valdīja jukas.
Ļaunie jucekļi ar katru dienukļuva aizvien bīstamāki un postošāki.
Viņu haotiskā rīcībaapdraudēja visu pasauli,
ko mēs, gariņi,ar tādām pūlēm bijām radījuši.
Tā vietā, lai zaudētu cerību,
drosmīgi sardzes gariņi,kā Zandras vecāki,
apņēmās mūs izglābt.
Viņi varonīgi centās atbrīvot pasaulino jucekļiem uz visiem laikiem.
Sargi drošsirdīgi cīnījās par visiem tiem,kuri cīnīties nespēja.
Ar pēdējiem spēkiemviņi mēģināja jucekļus atsist.
Bet tieši tad,kad uzvara jau gandrīz bija rokā,
viņus nodeva
gariņš vārdā Niksa.
Niksa!
Niksas spēksbija tikpat liels kā viņas ļaunums.
Viņa cīnījās kopā ar jucekļiempret savējiem.
Viņas nodevība mainīja kaujas gaitu,
un jucekļi izglābās.
Karš bija uzvarēts.
Un Niksu par viņas noziegumiem izraidīja -uz mūžu ieslodzīja Jucekļu valstībā.
Bet ļaunums bija nodarīts.
Divi ļoti drosmīgi gariņitodien gāja bojā.
Man diemžēl jāsaka...
Es zinu.
"Ja sargi dzīvotu kā Figvorti,apkārt būtu daudz vairāk sargu."
Nē.
Vispār es gribēju teikt,ka ir laiks iet gulēt.
Jūs dzirdējāt. Prom uz gultu!
Bet neaizmirstietapskaut un nobučot vecomāti!
Zandra, tu, mīļā, vari iet pirmā.
Paldies par stāstu, vecomāt.
Zini, ko es domāju?
Ja sargi dzīvotu kā Figvorti,būtu daudz mazāk Figvortu.
Atvaino! Varu atnākt vēlāk.
Dažreiz man viņu tiešām pietrūkst.
Vispār - visu laiku.
Viņi noteikti ar tevi lepojas.
Tu droši vienpar viņiem zini lieliskus stāstus.
Vienu labu es tiešām zinu.
Reiz, kad viņi patrulējaFabrikas tumšākajā stūrī,
viņiem uzbruka izsalkušu kaulaino bars.
Kaulainie? Kas tie ir?
Tie ir visļaunākie jucekļi.
Griežot zobus,viņi burtiski redz tev cauri.
Bet mani vecāki nesabijās nemaz.
Padomā! Viņi bija tik drosmīgi.
Jā.
Mani vecāki nebaidījās ne no kā.
12. NODAĻA
"Kurā vecāmāte pazaudē vainagu"
-Atvaino!-Mana kārta.
-Nē.-Mamm!
-Dod to man!-Mamm!
-Uzcep man cepumu!-Mamm!
Mamm?
-Mamm!-Es gribu to redzēt.
Atvaino!
Uzcep man cepumu!
-Vai kāds grib spēlēties?-Kurš izēda zilo biezeni?
Visi gatavi?
Viens, divi, trīs. Aiziet!
Un mazā flote sāk burāt pa nedrošo jūru.
Dzelmē slēpjas jūras pūķi,
astoņkājiun visbriesmīgākie jūras briesmoņi.
Tev tiešām labi izdodas visu ko uztaisīt.
Tā būtu, ja es zinātu, kā es to daru.
Ko teici, Zandra?Tev vajag palīdzēt? Tūlīt būšu.
Tev vajag palīdzēt?
Man nevajag palīdzēt.
Uzmanīgi! Tikai neskatieties lejup!
Vai varu palīdzēt?
Lai nu gaisa triki paliek pārgalvjiem, ja?
Turklāt tev tas būtu par bailīgu, Asniņ.
Ak, Asniņ!
Skatieties,lai dubļi tiktu izrullēti jauki un gludi!
Vai palīdzēt jums taisīt dubļu klimpas?
Paldies, Asniņ. Mums jau palīgu pietiek.
Vecāmāte prasīja par savu vainagu.
Ak vai! Viņa atkal pazaudējusi vainagu?
Tavs tēvs to noteikti paslēpis.
Viņš vienmēr uztraucas,ka tas pievilinās jūs jau zināt, ko.
Re, ko mēs uztaisījām!
Tas ir ļoti īpašs Vecgariņa dienasrotājums tev, vecāmāte Figvorta.
Paldies, dārgie.
Paskat tik!Beidzot es sāku izskatīties svinīgi.
Bet vienas lietas pietrūkst.
Mans vainags!
Nespēju noticēt.Man likās, ka tas ir pazudis.
Bija, bet es to atradu.
Paldies, Asniņ.
Bez tā Vecgariņa diena nebūtu,kādai tai jābūt.
-Vai tas ir īpašs vainags?-Ļoti īpašs.
Tas izgatavots no retām puķēm,kas aug tikai muklājpurvā.
Tas ir tālu nost no takas.
Cipresis, mans nelaiķa vīrs,bija ļoti pārdrošs.
Viņš ielavījās muklājpurvā,lai atrastu šīs puķes,
un pats tās sapina.
Tā viņš iekaroja manu sirdi.
Tas ir jauks stāsts.
Visiem tā nešķiet.
Labi. Esi atradusi savu vainagu.
Es jau uztraucos,ka šoreiz neviens to neatradīs.
Pārgalvīgs gariņš tas mans tēvs.
Tā stampāt pa purvu - nost no takas!
Viņam paveicās, ka izkļuva ārā dzīvs.
Un uztaisīt vainagu nomuklājpurva briesmoņa mīļākajām puķēm...
Muklājpurva briesmonis?
Kā tas izskatās? Cik liels tas ir?Cik rindās tam zobi?
Iesim to sameklēt!
Ei, vai es saožu dubļu klimpas?
Mans Cipresis!
Neviens cits Figvorts nav tāds kā viņš.
Ko tu tur dari, Kadiķe?
Taisu varoņa nozīmīti
Vilkuzēnam.
Vai viņa vienmēr ir tāda?
Man viņa nozīmīti nekad nav taisījusi,
bet es laikam neesmu tik īpašs kā tu.
Kas tas bija?
Muklājpurva briesmonis!
Tas ir muklājpurva briesmonis?
Tas ir mazāks, nekā biju iedomājies.
-Bēdz, bēdz, ko spēj!-Asniņ, pagaidi!
Bēdz, bēdz prom!
Atcerieties mācības!
Visi uz koka mājiņu!
Tiš, tu, nejaukais briesmoni!
Vecomāt!
Mans vainags!
Tūlīt apstājies, briesmoni!
Zandra, nāc iekšā! Laiks slēpties.
Mums tas jāaplenc.
-Paklupini ar savām stīgām, Asniņ!-Ko?
-Saritinies kamolā!-Kas?
-Izliecies liels, lai to nobaidītu!-Kad?
Saritinies kamolā!
Asniņ!
Mammas mazais Asnucītis!
Tev veicās labi.Tu nevari spēkoties ar to briesmoni.
Vai tev viss labi?
Tu viņu noķersi nākamreiz.
Nē, viņai taisnība.
Varbūt jūs ar Zandrubūtu varējuši viņu apturēt, bet ne es.
Nabaga Asniņš!
Kaut mēs kaut ko varētu izdarīt!
Es minēšu.Tev ir viltīgs plāns, kā viņam palīdzēt.
Protams, ka man ir viltīgs plāns,kā viņam palīdzēt.
Un šis plāns paredz,ka mums jāuzspēlē paslēpes.
Oho!
Es nekad iepriekš neesmu meklējis.Līdz cik man jāskaita?
Varbūt tu vienkārši varētuatkal nosaukt visas savas māsīcas.
Labi.
Dālija, Īrisa, Vijolīte, Tulpe, Miziņa,
Krūma, Mirte, Ziedlapa, Margrietiņa.
Jūs, draugi, galīgi neprotat slēpties.
Paga! Mēs vairs neesam pagalmā.
Mēs pat vairs neesam uz takas!
Šis ir muklājpurvs.
Atvaino, ka tevi pārsteidzām,
-bet Zandra un es...-Galvenokārt tu.
Mēs domājām, ka tu būtu priecīgs,
ja mēs tevi atnestu šurp,lai salasītu tās retās puķes.
Un mēs varam sapīt jaunu vainagutavai vecaimātei.
Tā ir jauka doma,
bet man jātiek atpakaļ uz takas.
Es neesmu opis Cipresis.
Nē, tu esi drosmīgs, Asniņ.
Tu esi Asniņš -sprādzelīgo trušu pieradinātājs.
Atmiņas ēdāju pavēlnieks.
Labi. Iešu un gādāšu,lai jūs abi būtu drošībā.
Un tad es došos atpakaļ.
Sarkanās puķes nozīmē,ka esam tuvu pie ūdens.
Un tās vīnstīgas augtikai pie dubļainākajiem purviem.
Tas nozīmē, ka esam īstajā vietā.
Re! Tur tās ir.
Asniņ?
Muklājpurva briesmonis!
Glābieties kokos!
Tam joprojām ir vecāsmātes vainags.
Tā. Zandra, tu apej no labās puses!
Un, Asniņ...
Asniņ, ko tu!Mēs joprojām varam vainagu atgūt.
Ko? Nē! Neejiet tam tuvumā!
Nieki. Aiziet, Zandra! Uzbrukumā!
Nē! Pagaidiet! Uzmanieties no...
muklāja dubļiem.
Ak nē! Nē, nē.
Ko? Tas nav godīgi.
Kāpēc viņš neiestieg?
Atkāpies!
Liec manus draugus mierā!
Vai tu labāk negribētujaukas, svaigas puķes?
Asniņ,
tas bija drosmīgākais, ko esmu redzējis.
Es nebiju drosmīgs. Biju nobijies.
-Bet tu neļāvi tam tevi apturēt.-Tieši tā jau ir drosme.
Urā Asniņam!Viņš uzveica muklājpurva briesmoni!
Hip, hip, urā!Asniņš uzveica muklājpurva briesmoni.
Urā Asniņam! Heijā!
Re, ko mēs atradām.
Pie manām saknēm un lapām!
Kā tu to paveici, Asniņ?
Mēs aizgājām uz muklājpurvu.
Asniņ!
No visām pārgalvīgajām,pārdrošajām muļķībām...
Mamm!
Nē! Tu par to dabūsidaudz apskāvienu, kundziņ!
Apžēlojies par puiku!
Arī vecāmāte grib apskāvienu.
Paldies, dārgais.
Tu esi tāds pats kā tavs vectēvs.
Man likās, ka tas domāts Vilkuzēnam.
Tas nekas.
Uztaisīšu viņam citu.
Tulkojusi Inguna Puķīte