Vargpojken och allt möjligt-fabriken
KAPITEL 11
Då vi berättar en historia
Skulle en skrikande spindelhökha åtta vingar eller åtta klor?
Vad tror du, Xandra?
Xandra?
Vargis, jag kan inte väljavilka blad jag ska ta med.
Kan du hjälpa mig?
Det här? Det här? Det här? Det här?
Det här?
Det är ett omöjligt val.Varför tar du inte med båda?
Åh, vilken bra idé!
Mår du bra, Xandra? Vad tittar du på?
Åh, är det dina föräldrar? Får jag se?
Det finns inget att se.
-Är du klar att gå, Skott?-Nästan.
Finns det inga bladhos dina föräldrar, Skott?
Självklart. Det finns grönaoch röda och gula…
Och små pytteblad.
Varje år på Åldersspryternas daghänger vi upp de finaste bladen,
sen sjunger vi och lekeroch mormor berättar historier.
Det låter fantastiskt.
Vargis, du borde följa med oss hemtill Åldersspryternas dag.
Menar du det?Skulle inte dina föräldrar misstycka?
Självklart inte.Du blir som en i familjen, som Xandra.
Vad exakt är Åldersspryternas dag?
Alla har egna traditioner,men det är en dag då alla spryter
firar den äldsta spryten i sin familj.
-Det måste vara svårt för dig.-Va? Varför?
Familjen Fikonblad är min familj.
Kom, Skott.
De oroar sig om vi blir sena.
Jag längtar tills du får träffa alla,Vargis.
Mamma, pappa, mormor…Du har redan träffat Flora.
Sen har vi Sumak och Klöver.
Buskis, Viola, Pistilla,Juniper, Rotis, Azalea,
moster Blåregn, hon är munter.
Och så har vi Munter, min kusin.
-Och min andra kusin…-Där är det.
Fikonbladsgården.
Det går nog fortareom vi genar genom buskarna.
Lämna aldrig stigen!
Lämna aldrig stigen.
Förlåt.Det är tryggt och säkert på stigen.
-Mormor!-Skott, min älskling.
Åh, det är så fint att se dig.
Och Xandra.Kom hit och ge din mormor en kram.
Mormor, det här är vår vän Vargpojken.
Glad Åldersspryternas dag.
Det är i morgon, raring, men tack.
Oroa er inte, allihop. Det är bara Skott.
Ni kan komma fram.
-Skönt.-Skott! Kul att se dig.
Skottis!
-Hur står det till? Jag är Skotts mamma.-Trevligt att träffas, fru Fikonblad.
Kalla mig Perennia.
Flickor!
Er stackars bror har rest långt.
Hur många systrar har Skott?
-Tjugotre.-Nix. Tjugofyra.
Bosse Fikonblad.Välkomna till Fikonbladsgården.
Då så.Nu går vi in och ser till att ni får mat.
Du har tur, som har så stor familj.Det var alltid bara jag och mamma och…
Jag menade inte tur…
Nej, det är okej.Jag är lyckligt lottad. Jag…
Jag måste packa upp.
-Hoppas att jag inte gjorde henne ledsen.-Det är nog ingen fara.
Åldersspryternas dagär alltid lite tuff för henne.
Hon pratar aldrig om sina föräldrar,eller hur?
Inte direkt. Inte ens med mig.
Jag hoppas att hon vetatt hon kan prata med oss om hon vill.
Hallå där.
Jag heter Juniper.
Vill du se min insektssamling?
Hördu! Han är min vän, Juniper.
Hej, Flora.
Hur känner du Flora?Hon har inte ens några insekter.
Vi kämpade mot kaoter ihop i skogen.
Ni gjorde vad?
Kaoter?
-Du minns nog fel, Vargpojken.-Åh, förlåt, Xandra. Du var också modig.
Nej, nej, nej. Det var bara du, Vargis.
Skott och jag har vettatt inte bråka med kaoter.
Det hoppas jag verkligen.
"Fly, fly, fly med språng"…
"Så du kan fly igen en annan gång."
Fly?
Skott, har du inte lärt din vännågra av våra familjemotton?
Tja, jag sa åt honomatt hålla sig till stigen.
Det är en klassiker.
Jag vet! "In med er, så ingen ser."
Den var bra, Juni.
"Ser ni fara på håll,rulla ihop er i en boll."
Nu snackar vi!
Varför sa du att det bara var jagsom kämpade mot kaoterna?
Ni var också modiga.
Ja, jag är ledsen. Jag ville inteatt Skott skulle hamna i knipa.
Familjen Fikonblad tar sina mottonpå stort allvar.
-Men de tycks tro att mod är nåt dåligt.-Det är familjen Fikonblads sätt.
Men du tror inte det.Du är den modigaste spryten jag känner.
Jag vill inte att de ska oroa sig för mig.
De har redan gjort så mycket.
Men det är inte den du är.
Du ska bli en legendarisk väktarspryten dag, precis som dina föräldrar.
Jag är ledsen.
Jag vet att du inte vill prata om dem,men du kan lita på mig.
Om du nånsin vill prata, så finns jag här.
Okej, lugna er, Fikonbladare.
Det är dags för mormors historiapå Åldersspryternas afton.
Så spännande.
Tysta, allihop.
Det gläder mig såatt se alla era leende ansikten.
Och jag vet att morfar Fikonblad
hade varit så stolt överhur vår familj har vuxit.
Morfar Fikonblad.
Vilken historia vill ni höra i år?
Busiga Blomblad!
-Hesa Hortensian.-Timida Tulpanen.
-Osäkra Ormbunken.-Mystiska Myrtens missöden.
-Nickande Nyckelpigan!-Kaxiga Krokusen.
Osäkra Ormbunken!
Jag vill önska en historia.
Självklart, vännen.
Vilken väljer du?
Jag vill höra…
…historien om det stora sveket.
Nej, Xandra, nej.
-Otroligt.-Xandra tänker…
Tysta nu.
Bra val, Xandra.
För ett årtionde senbefann sig världen i tumult.
De elaka kaoterna blev allt farligareoch mer destruktiva för varje dag.
Deras kaotiska sätthotade att utplåna världen
som vi spryter hade jobbat så hårtför att skapa.
Istället för att förlora hoppet
ställde modiga väktarspryter,som Xandras föräldrar, upp
för att rädda oss.
De ledde anfallet i ett heroiskt försökatt befria världen från kaoter för gott.
Väktarna stred tappertför alla dem som inte kunde strida.
De använde vartenda uns av styrkaför att mota tillbaka kaoterna.
Men just när de stod på randen till seger,
blev de förrådda
av en spryt vid namn Nyx.
Nyx!
Nyx maktöverträffades bara av hennes ondska.
Hon stred med kaoterna mot sina egna.
Hennes svek gav kaoterna övertaget
och de kom undan.
Kriget var vunnet,
och Nyx blev landsförvisad för sina brottoch fängslad på livstid i kaotriket.
Men skadan var skedd.
Två väldigt modiga sprytergick förlorade den dagen.
Det bär emot att säga det, men…
Jag vet.
"Om väktare levde som familjen Fikonblad,skulle det finnas många fler väktare."
Nej. Jag tänkte faktiskt sägaatt det är läggdags.
Ni hörde, gå och lägg er.
Men glöm inte att krama och pussa mormor.
Xandra, du först, raring.
Tack för berättelsen, mormor.
Vet du vad jag tror?
Om väktare levde som familjen Fikonblad,skulle det finnas färre Fikonblad.
Åh, förlåt. Jag kan komma tillbaka senare.
Jag saknar dem verkligen ibland.
Jämt, faktiskt.
De är säkert riktigt stolta över dig.
Du har säkert fantastiska historierom dem.
Jag har en bra historia.
En gång när de patrulleradei fabrikens mörkaste hörn,
anfölls de plötsligtav hungriga vasskrypare.
Vad är vasskrypare?
De är den värsta sortens kaoter.
Gnisslande tänder,ögon som borrar sig in i själen.
Men mina föräldrar var inte alls rädda.
Wow! De var så modiga.
Ja.
Mina föräldrar var inte rädda för nåt.
KAPITEL 12
Då mormor förlorar sin krona
-Ursäkta!-Det är min tur!
-Nej!-Mamma!
-Ge mig den!-Mamma!
-Baka en kaka åt mig!-Mamma!
Mamma?
Det vill jag se.
Ursäkta mig!
Baka en kaka!
-Vill nån leka?-Vem åt all den blåa gröten?
Är alla klara?
Ett, två, tre, kör!
Och den lilla flottan sätter segelöver det förrädiska havet.
Under ytan lurar havsdrakar
och bläckfiskaroch den värsta sortens krakar.
Du är verkligen bra på att skapa saker.
Det skulle jag varaom jag visste hur jag gjorde det.
Vad sa du, Xandra?Behöver du hjälp? Jag kommer.
Behöver du hjälp?
Jag behöver inte hjälp.
-Oj! Lugnt och fint. Titta inte ner, bara.-Kan jag hjälpa er?
Vi överlåter luftkonsterna åt våghalsarna.
Dessutom är det däralldeles för otäckt för dig, Skott.
Åh, Skott.
Kavla ut leran platt och fin.
-Behöver ni hjälp med lerklimparna?-Tack, Skott. Vi har all hjälp vi behöver.
Mormor frågade om sin krona.
Kära nån.Har hon tappat bort sin krona igen?
Din pappa har säkert gömt den.
Han är alltid räddatt den ska locka ni-vet-vad.
Titta vad vi har gjort.
En speciell dekoration åt digtill Åldersspryternas dag, mormor.
Tack, raring.
Se på mig.Jag börjar äntligen se högtidlig ut.
Men det är en sak som fattas.
Min krona.
Jag kan inte tro det.Jag trodde att den var försvunnen.
Det var den, men jag hittade den.
Tack, Skott.
Åldersspryternas dag vore inte densammautan den.
-Är det en speciell krona?-Verkligen mycket speciell.
Den är gjord av sällsynta blommorsom bara växer ute på träskmossen.
Det är långt utanför stigen.
Cypress, min bortgångne make,var en riktig risktagare.
Han smög ut på träskmossenför att hitta blommorna,
och sen vävde han samman dem.
Det var så han vann mitt hjärta.
Vilken fin historia.
Det är det inte alla som tycker.
Vad bra, du har hittat din krona.
Jag var orolig att ingen skulle hitta denden här gången.
Vårdslös spryt, min far,
som stampade omkring i träsket,utanför stigen.
Han hade tur som överlevde.
Och att göra en kronaav träskmossodjurets favoritblommor…
Träskmossodjuret?
Hur ser det ut? Hur stort är det?Hur många tandrader har det?
Vi letar upp det.
Är det lerklimpar jag känner doften av?
Åh, min Cypress. Han var verkligenen Fikonbladare i särklass.
Vad gör du, Juniper?
Jag gör ett hjältemärke.
Till Vargpojken.
Är hon alltid sån här?
Hon har aldrig gjort ett märke till mig,
men jag är väl inte speciell som du.
Vad var det?
Träskmossodjuret!
Är det träskmossodjuret?
Det är mindre än jag trodde.
-Spring för livet!-Vänta, Skott.
Spring!
Kom ihåg er träning.
Alla till trädhuset.
Sjas, ditt otäcka odjur.
Mormor!
Min krona!
Stopp där, odjur!
Xandra, kom in. Det är dags att gömma sig.
Vi måste omringa det.
-Fäll den med dina rankor, Skott.-Va?
-Rulla ihop dig i en boll.-Vem?
-Gör dig stor och skräm det.-När?
Rulla ihop dig i en boll!
Skott!
Åh, mammas lilla sprytling.
Du var duktig.Du är ingen match för det där odjuret.
Är du okej?
Du tar honom nästa gång.
Nej, hon har rätt.
Du eller Xandra kunde kanskeha stoppat det, men inte jag.
Stackars Skott.
Jag önskaratt det fanns nåt vi kunde göra.
Du har säkert nån listig planför att hjälpa honom.
Självklart har jag en listig plan.
Och just den här planenkräver en omgång kurragömma.
Wow!
Jag har aldrig varit den som letar.Hur långt ska jag räkna?
Du borde kanske räkna uppalla dina kusiner igen.
Okej.
Dahlia, Iris, Viola, Tulpania, Barkis,
Buskis, Myrten, Petunia, Daisy.
Ni är usla på att gömma er.
Vänta. Vi är inte i trädgården.
Vi är inte ens på stigen.
Det här är träskmossen!
Förlåt att vi överraskade dig,
-men Xandra och jag…-Mest du.
Vi hoppades muntra upp dig
genom att ta dig hitför att plocka de ovanliga blommorna.
Vi kan göra en ny krona till din mormor.
Det är en bra idé,
men jag borde gå tillbaka till stigen.
Jag är ingen morfar Cypress.
Nej, du är modig, Skott.
Du är Skott,tämjare av exploredande kaniner.
Herre över minneskvalstren.
Okej, jag går med och ser tillatt ni två är säkra.
Sen går jag tillbaka.
De röda blommorna betyderatt vi är nära vattnet.
Och de där rankorna växer baranära de lerigaste mossarna.
Så vi är på rätt plats.
Titta! Där är de.
Skott?
Träskmossodjuret!
Spring mot träden!
Det har mormors krona.
Okej. Xandra, du går åt höger.
Och Skott…
Kom igen, Skott.Vi kan fortfarande rädda kronan.
Va? Nej! Gå inte nära det!
Trams. Kom igen, Xandra, anfall!
Nej! Vänta! Ni måste se upp för…
…träskgyttjan.
Åh, nej. Nej, nej, nej.
Va? Det är inte rättvist.
Varför sjunker inte han?
Bort med dig.
Lämna mina vänner ifred!
Vill du inte hellre hanågra fina, färska blommor?
Skott, det där var det modigastejag nånsin har sett.
Jag var inte modig. Jag var rädd.
-Men du lät inte det stoppa dig.-Det är det som är mod.
Hurra för Skott!Han bemästrade träskmossodjuret!
Hipp, hurra!Skott bemästrade träskmossodjuret.
Hurra för Skott!
Titta vad vi hittade.
Det var som rötter och blad.
Hur gjorde du det, Skott?
Vi gick till träskmossen.
Skott.
Av alla vårdslösa, dumdristiga,tramsiga saker…
Mamma.
Nej, du, det här kommer duatt få massor av kramar för, herrn.
Släpp pojken.
Mormor vill också ha en kram.
Tack, vännen.
Du är precis som din morfar.
Det var ju till Vargpojken.
Det är okej. Jag gör ett annat till honom.
Undertexter: Kristina Donnellan