Vlčík a Továrna na cokoliv
11. KAPITOLA
„Ve které vyprávíme příběh“
Měl by pavoučí jestřáb křiklavýosm křídel nebo osm pařátů?
Co myslíš, Xandro?
Xandro?
Vlčíku, který lístky si mám vzít?
Poradíš mi?
Takový? Nebo tyhle?
Tyhlety?
Nebo takový?
Co já vím? Proč si nevezmeš oboje?
Super nápad.
Co je ti, Xandro?
Co to tam máš?
To jsou tvoji rodiče? Ukážeš mi je?
Není na co koukat.
- Klíčku, jsi připravený?- Skoro.
Klíčku, vy u vás doma nemáte žádné lístky?
Máme. Zelené, červené a žluté…
A malé lístečky.
Na každý Den stařešinůsi ty nejpěknější pověsíme
a pak zpíváme písničky,hrajeme hry a babička nám vypráví.
To zní pěkně.
Vlčíku, pojď s námi domů na Den stařešinů.
Vážně? Nebude to tvým rodičům vadit?
Vůbec ne. Zapadneš tam.
Jako tady Xandra.
Jak se slaví Den stařešinů?
Každý má své tradice,ale všichni skříťáci jdou domů
vzdát hold nejstaršímu členovi rodiny.
- Není to pro tebe smutný?- Cože? Proč?
Krtičníkovi jsou má rodina.
Dělej, Klíčku. Budou si dělat starosti.
Nemůžu se dočkat, až všechny potkáš,Vlčíku. Mámu, tátu, babičku…
Květu už znáš.
Pak je tam Břečťanka, Jetelka,
Křovina, Violka,Okvěta, Jalovčinka, Kořena, Azalka
a teta Vistárie, ta je veselá kopa.
- A má sestřenice Kopa. Sestřenice…- Jsme tu.
Farma Krtičníků.
- Určitě to bude rychlejší křovím.- Nešlap mimo cestičku!
Nikdy nešlap mimo cestičku.
Promiň. Cestička je pohodlná a bezpečná.
- Babičko!- Klíčku, drahoušku.
Jak ráda tě vidím.
Xandro. Pojď mě rychle obejmout.
- Babi, to je náš kamarád Vlčík.- Gratuluju ke Dni stařešinů.
Ten bude až zítra, drahoušku. Ale děkuju.
Nebojte se. Je to jen Klíček.
Můžete vylézt.
- Díky bohu.- Ráda tě vidím!
Klíčulko!
- Ahoj. Jsem Klíčkova máma.- Těší mě, paní Krtičníková.
Můžeš mi tykat. Říkej mi Trvalko.
Děvčata!
Klíček je po cestě unavený.
Kolik sester má Klíček?
Má jich 23.
Dvacet čtyři.
Pupen Krtičník. Vítej na farmě Krtičníků.
Dobře. Pojďte.Přesuneme se dovnitř a najíte se.
Máš štěstí, že máš velkou rodinu.Já vyrůstal jen s mámou…
Nemyslel jsem štěstí…
Ne, to je dobrý. Mám štěstí…
Půjdu si vybalit.
Snad jsem ji nenaštval.
Bude v pořádku.
Den stařešinů pro ni nebývá jednoduchý.
Nikdy o svých rodičích nemluví, že?
Moc ne. Ani se mnou ne.
Snad ví, že si s námi může promluvit.
Ahoj.
Jsem Jalovčinka.Chceš vidět mou sbírku brouků?
Hej! To je můj kamarád, Jalovčinko.
Zdravím Květo.
Odkud znáš Květu?Vždyť ani nemá žádné brouky.
Z boje s kazisvěty v lese.
Cože?
Kazisvěti?
- Takhle to nebylo, Vlčíku.- Promiň, Xandro.
Tys byla taky moc odvážná.
Ne. Byls tam sám, Vlčíku.Klíček a já si s kazisvěty nezahráváme.
No to doufám.
„Rychle, rychle, rychle běž…“
„Běž, na zítřek se těš.“
Běžet pryč?
Klíčku,tys ho nenaučil naše rodinná hesla?
Řekl jsem mu, ať chodí po cestičce.
- Jo, to je základ.- Já vím! „Dovnitř spěchej, úkryt hledej.“
Výborně.
„Bojíš-li se, ihned skrč se.“
Teď jsme to rozjeli.
Hele, proč jsi řekla,že jsem s kazisvěty bojoval jen já?
Taky jste byli odvážní.
Jo, promiň. Nechtěla jsem,aby měl Klíček problémy.
Krtičníkovi berou svá rodinná hesla vážně.
Jenže oni si myslí, že odvaha je špatná.
Jsou už takoví.
Ale ty si to nemyslíš.
Jsi strašně odvážná.
Nechci, aby se o mě Krtičníkovi báli.Hodně toho pro mě udělali.
Ale nejsi sama sebou.
Jednoho dne budeš legendární ochránkyníjako tvoji rodiče.
Hele, promiň.
Nerada o nich mluvíš, že jo?Ale mně můžeš důvěřovat.
Kdyby sis někdy chtěla promluvit,jsem tu pro tebe.
Posaďte se, Krtičníkovi.
Je časna babiččino slavnostní večerní vyprávění.
Má oblíbená část.
Ráda vás tu všechny vidím dobře naladěné.
Dědeček Krtičník by bylna naši rozrůstající se rodinu hrdý.
Děda Krtičník.
O čem vám mám letos vyprávět?
O polekané Okvětě!
- O strachu.- Plachá Tulipka.
- O bázlivém kapradí.- O smůle.
- O prolhané berušce!- O zbabělých krokusech.
- O bázlivém kapradí!- Mám přání.
Jistě, drahoušku. Copak to bude?
Vyprávěj nám…
…příběh Velké zrady.
Ne, Xandro.
- Neuvěřitelný.- Xandra…
Ticho.
Dobrá volba, Xandro.
Před deseti lety byl svět ve zmatku.
Zlí kazisvětibyli čím dál nebezpečnější a ničivější.
Jejich neuspořádanostohrožovala samu existenci světa,
který jsme my skříťácis námahou vytvořili.
Neztrácejíce naději,
bojovali stateční ochránci,třeba Xandřini rodiče, za naše bezpečí.
Hrdinsky zaútočili na kazisvěty,aby jich svět nadobro zbavili.
Ochránci udatně bojovali za všechny,kteří se bránit neuměli.
Na vytlačení kazisvětůpoužili všechnu svou sílu.
Ale když už bylo vítězství na dosah,
zradila je
skříťačka jménem Nyx.
Nyx!
Nyx byla mocná a plná záště.
Bojovala po boku kazisvětůproti svému druhu.
Její zrada ale zvrátila výsledek bitvy
a kazisvěti uprchli.
Válku jsme vyhráli.
Nyx byla za své činy vyhoštěnaa navždy uvězněna v Říši kazisvětů.
Přišli jsme ale k újmě.
Toho dnejsme ztratili dva velmi statečné skříťáky.
Říkám to nerad, ale…
Já vím.
„Kdyby ochránci žili jako Krtičníci,bylo by jich tu víc.“
Ne.
Už je čas jít na kutě.
Slyšeli jste, jde se spát.Obejměte babičku a dejte jí pusu.
Xandro, ty první, zlato.
- Díky za vyprávění, babi.- Víš, co si myslím já?
Kdyby ochránci žili jako Krtičníci,bylo by tu mnohem míň Krtičníků.
Pardon. Přijdu později.
Někdy mi strašně chybí.
Vlastně pořád.
Určitě jsou na tebe hrdí.
Neznáš o nich nějaké pěkné příběhy?
Jeden dobrý jsem slyšela.
Jednou byli na hlídcev nejtemnějším koutě Továrny,
když je napadla tlupa drnkupčíků.
Kdo jsou to drnkupčíci?
Ti nejhorší kazisvěti.
Skřípající zuby,oči, které se do tebe vpíjejí.
Ale moji rodiče se ani trochu nebáli.
Teda. Byli tak stateční.
Jo.
Moji rodiče se ničeho nebáli.
12. KAPITOLA
„Ve které babička přijde o korunu“
- Pardon!- Jsem na řadě!
- Ne!- Mami!
- Dej mi to!- Mami!
- Já chci koláč!- Mami!
Mami?
- Mami!- Ukaž mi to.
Pardon!
Chci koláč!
- Pojďte si hrát.- Kdo snědl modrou kaši?
Připraveni?
Raz, dva, tři, teď!
Malá flotila se vyplavila na zrádné moře.
Pod hladinou číhají mořští draci,chobotnice a krakeni nejhrubšího zrna.
Vážně moc hezky tvoříš.
Kdybych jen tušil, jak to dělám.
Co je, Xandro?Potřebuješ pomoc? Už běžím.
Můžu ti pomoct?
Pomoc nepotřebuju.
- Opatrně. Nedívejte se dolů.- Můžu vám pomoct?
Nechme tu akrobacii na odvážlivcích.
Pro tebe je to moc děsivé, Klíčku.
Klíčku.
- Pořádně to bahno vyválej.- Můžu vám pomoct s bahnitými knedlíky?
Díky, Klíčku. Už je nás tu dost.
Babička se ptala na svou korunu.
Už zase ji ztratila?Určitě ji schoval váš otec.
Bojí se, že přiláká, víte koho.
Hele, co jsme udělali.
Speciální dekoraci na Den stařešinů.Je pro vás, babičko.
Díky, drahoušku.
Podívejte, konečně vypadám slavnostně.
Ale jedna věc ti chybí.
Moje koruna.
Neuvěřitelné.Myslela jsem si, že jsem ji ztratila.
To jo, ale já jsem ji našel.
Děkuju, Klíčku.
Den stařešinů by bez ní nebyl to pravé.
- To je speciální koruna?- Moc speciální.
Je ze vzácných květin,které rostou jen v mokřbažině.
To je daleko od cestičky.
Cypřiš, můj zesnulý muž,rád riskoval.
Vyplížil se pro ty květy do mokřbažiny
a pak je sám spletl do věnečku.
Tak si mě získal.
To je krásný příběh.
Všichni si to nemyslí.
Skvělé, našla jsi svou korunu.
Bál jsem se,že ji tentokrát nikdo nenajde.
Lehkovážný skříťák, ten můj táta,dupat po mokřadu, mimo cestičku.
Mohl tam umřít.
Koruna z oblíbených květůmokřbažinové bestie…
Bestie?
Jak vypadá?Jak je velká? Kolik má řad zubů?
Najdeme ji.
Nevoní tu bahnité knedlíky?
Můj Cypřiš.
Byl to jedinečný Krtičník.
Co tam děláš, Jalovčinko?
Vyrábím odznak za hrdinství
pro Vlčíka.
Je vždycky taková?
No, mně odznak nikdy nevyrobila,
ale já nejsem tak výjimečný jako ty.
Co to bylo?
- Mokřbažinová bestie!- To je ta mokřbažinová bestie?
Je menší, než jsem čekal.
- Rychle běž o život!- Klíčku, počkej.
Rychle, rychle, rychle běž!
Jak jsme to trénovali. Do stromového domu.
Huš, ty ohavná bestie.
Babičko!
Má koruna!
Bestie, stůj.
Xandro, dovnitř spěchej. Úkryt hledej.
Obklíčíme ji.
- Podraz jí nohy výhonky.- Co?
- Skrč se.- Kdo?
- Vyděs ji rozpažením.- Kdy?
Skrč se!
Klíčku!
Maminčin Klíčánku.
Zvládls to.S takovou bestií se nemůžeš poměřovat.
Jsi v pořádku?
Dostaneš ji příště.
Ne, má pravdu.
Ty nebo Xandra byste ji možnázvládli zastavit, ale já ne.
Chudák Klíček.
Kdybychom tak pro něj mohli něco udělat.
Budu hádat. Máš nějaký mazaný plán.
Jasně že mám.
Zahrnuje hru na schovávanou.
Ještě nikdy jsem nehledal.Do kolika mám počítat?
Možná zase vyjmenuj svoje sestřenice.
Tak jo.
Jiřina, Iris, Violka, Tulipka, Kůrovka,
Křovina, Myrta, Okvěta, Kopretina.
Vůbec se neumíte schovat.
Počkat. My už nejsme na dvorku.
Ani na cestičce.
Jsme v mokřbažině.
Neradi jsme tě vylekali,
- ale Xandra a já…- Spíš ty.
Mysleli jsme, že tě rozveselí, když tě semvezmeme natrhat ty vzácné květy.
Můžeme babičce vyrobit novou korunu.
To je dobrý nápad,
ale měl bych se vrátit na cestičku.
Nejsem děda Cypřiš.
Ne, ty jsi statečný, Klíčku.
Jsi Klíček, krotitel králíků práskalek.
Pán paměťových roztočů.
Dobře,půjdu s vámi, aby se vám nic nestalo.
A pak se vrátím.
Ty rudé kytky značí, že jsme u vody.
A tamty popínavky rostou jen u blat.
Takže jsme na správném místě.
Hele! Támhle jsou.
Klíčku?
Mokřbažinová bestie!
Rychle na stromy!
- Pořád má tu korunu.- Dobře. Xandro, jdi zprava.
Klíčku…
Klíčku, no tak.Můžeme tu korunu zachránit.
Cože? Ne! Nepřibližujte se k ní.
Nesmysl. No tak, Xandro, do útoku!
Ne! Počkat! Pozor na…
…bahno v bažině.
Ale ne.
Cože? To není fér.
Jak to, že se nepotopí?
Jdi pryč.
Nech moje kamarády být.
Nedáš si radši pěkné, čerstvé kytky?
Klíčku, byls ohromně statečný.
Nebyl. Byl jsem vystrašený.
- Ale nezastavilo tě to.- A o tom statečnost je.
Sláva Klíčkovi! Porazil bestii.
Hurá! Klíček porazil bestii.
Sláva Klíčkovi. Hurá!
Koukni, co jsme našli.
U všech kořínků a lístků.
- Jaks to udělal, Klíčku?- Zašli jsme do mokřbažiny.
Klíčku.
Taková lehkomyslnost,pošetilost, hloupost…
Mami.
Za tohle dostaneš spoustu objetí, chlapče.
Tak už ho pusť.
Babička chce taky obejmout.
Díky, drahoušku.
Jsi úplně jako dědeček.
Není pro Vlčíka?
To je dobrý.
Vyrobím mu jiný.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa