13. NODAĻA
"Kurā neviens to neiesāka"
Domāju, ka mūsējās varētu būtvisu laiku labākās Vecgariņa brīvdienas.
Kas tev tas ir, Blip?
Mans vectēvocis Koilsiedeva man gravitācijas olu.
Bet ar to ir tā piņķerīgi.
Hei!
Manas dārgās lapas! Blip, izslēdz!
Acumirkli!
-Zandra!-Ko?
Mūsu nabaga istaba!
Tā ir izārdīta.
Kurš gan ko tādu darītu?
Normen?
Sveiki!
Es zinu, kurš tas bija.
Tā bija Talija.
Nē!
Kā tu zini?
Viņa uz mani zīmīgi paskatījās.
Tas izskatās pēc viņas.
Pat no Talijas puses tas būtu zemiski.
Acumirkli!
Varbūt ir jāpapēta sīkāk, pirms mēs...
Jā, kā tad. Vai arī viņa jāizjoko.
"Jāzoko"?
Viņi izjoko mūs, mēs izjokojam viņus.Tas ir tikai godīgi.
Man patīk izjokošana!
Kā ar joku zvanu? Pa telefonu?
"Tefelomu"? Kas ir tefeloms?
Ei, vai nevari pakasīt man ragus?Nevaru aizsniegt.
Kad būs pusdienas? Gribu iet ēst.
Ring-ring! Ring-ring!
Ring-ring!
Sveiks, garucīt!
Tas esmu es, profesors Lukskrāfts.Vai tu klausies?
Jā, kungs. Vai man ir nepatikšanas?
Tavas nepatikšanas ir tik lielas,ka gandrīz neredzu tām galu.
Tā, tagad tev man ir jānodziedatvainošanās dziesmiņa.
Atvainošanās dziesmiņa?
Jā, un jāstāv uz vienas kājas.
Es atvainojos, la, la, laĻoti atvainojos, la, la, la
La, la, laAtvainojos par to, ko esmu izdarījis
Mana kārta!
Ring-ring!
-Hallo?-Hallo!
Mani sauc Gordons.
Vai tev ir jauka diena?
Neviens to nekad nav jautājis.Cik jauki, ka beidzot...
Īstenībā mani nesauc Gordons.
Esmu slikts! Esmu nejauks.
Tā, šī bija laba iesildīšanās,bet nu mums viņi tiešām jāizjoko.
Ja? Kas tev padomā?
Ei, Blip!Vai varu aizņemties tavu gravitācijas olu?
Ka es jums saku: viņš ar mani runāja.Viņu sauc Gordons.
Zandra? Vai to dari tu?
Nu tu man redzēsi!
Tiklīdz tikšu no šejienes lejā, es...
Lai vai kas jums visiem padomā,nedariet to!
Jums jātaisās uz gultu.Gaismas tiks izslēgtas pēc 15 minūtēm.
Jā, jā.
Es to dzirdēju.
Jūs, gariņi, labāk piesargieties,citādi ierakstīšu jūs... sarakstā.
Tieši tā. Pasteidzieties!Gaismas tiks izslēgtas pēc 14 minūtēm.
Jā, es atzīstu: gravitācijas olas joksbija daudz labāks par izjokošanas zvanu.
Paldies.
Zandra!
Ūdens lodes?
Ko tas nozīmē? Jums visiem jābūt gultā!
Vaimandieniņ!
Nu viss!
Labi! Visi esat te.Šķiet, esmu uz pēdām kaut kam...
Ei, Blip! Kas tas?
Ko? Tas? Nezinu.Ne to es gribu jums parādīt.
-Bet gan...-No kurienes tas uzradās?
-Blip, vai neredzēji, kurš to te atstāja?-Nē. Es koncentrējos uz...
-Tā ir dāvana!-Asniņ, nē!
Izaicinājums pieņemts.
Spīguļdelfīns!
Mums jāizdomā varens veids,kā Talijai atriebties.
Nu taču, Asniņ! Domā, domā!
Žēl, ka man nav zilā biezeņa.Tas man vienmēr palīdz domāt.
Vai teici "zilais biezenis"?
-Gatavs!-Gordon?
Tagad, Asniņ!
Griez ciet, Asniņ!
Ak nē!
Es teicu: griez ciet! Asniņ?
Ak vai!
Vai es dzirdu, ka ir ieslēgta gaisma?
Nelieši!
-Sveiki!-Normen!
Es tevi izjokošuvisu atlikušo dzīvi, Zandra.
Izklausās, ka nepriecājies,ka to visu iesāki.
Par ko tu runā? Mēs to neiesākām, bet jūs.
Jūs izārdījāt mūsu istabu.
Nē, neizārdījām.
Izārdījāt gan.
Nē, neizārdījām.
Izārdījāt gan.
Nē, neizārdīja.
Es sajutu kaut ko aizdomīgu,tiklīdz ienācām.
Kamēr jūs jau izdarījāt secinājumus,es sāku izmeklēšanu.
Pirmā norāde bija savītušās lapas.
Es zināju: Asniņš pret saviem augiemnekad nebūtu tik nevērīgs
un Talija nebūtu tās kaltējusi tīšām.
Pēc tam es atradu šo sarūsējušo karoti.
Karotes pa vienu nakti nesarūs,
un es šo pašu karotiizmantoju pirms pāris dienām.
Uz gultas es atradušos savādos zobu nospiedumus.
Un tad tas visspamazām sāka noskaidroties.
Man jāveic vēl pēdējais eksperiments,lai pierādītu savu teoriju.
Man jau tā likās.
Kas?
Jucekļi.
Es teiktu - vismaz divu veidu.
Bet ko jucekļi dara mūsu istabā?
Domāju, ka viņi kaut ko ir meklējuši.
Vai arī kādu.
Es teicu - tie nebijām mēs.
Piedod! Man vajadzēja jums ticēt.
Profesor Lukskrāft?
Vilkuzēn!
Vilkuzēn...
kāpēc tu esi zils?
14. NODAĻA
"Kurā Vilkuzēns sāk mācības"
Ko tieši Sneftons teica?
Tikai to, ka Lukskrāfts grib mani satikt.
Un tieši tīrīšanas laikā. Cik izdevīgi!
Man tas nemaz nepatīk, Vilcēn.
Tu nokavēsi brokastis.Un pēc tam būs Putnu laboratorija.
Es ļoti gribu tev parādīt dzeni,kuru es taisu.
Atvaino, Asniņ, bet man jāiet. Viņšbeidzot varētu sniegt man kādas atbildes.
-Pajautā, kur viņš bija.-Labi.
-Un pastāsti mums, kad atgriezīsies!-Labi.
Kur tas ir?
Profesor Lukskrāft, vai viss labi?
Jā, labāk vairs nevar būt, manu zēn.
Vai esat ko pazaudējis?
Nē, tas ir tieši tur, kur noliku.Man tikai jāatceras, kur.
Man prieks, ka esat atgriezies,bet man ir daži jautājumi.
Vienu dienu jūs sakāt,ka man ir šīs spējas,
tad pieceļaties un izgaistat.
Un tad pēkšņi jūs ieveļaties pa logu.
Vai tas bija jautājums?
Mans jautājums ir: kur jūs bijāt?
Biju? Kur tik es nebiju!
Biju visur kur.Biju, izbiju un atkal biju klāt.
Bet nav laika spriedelētpar manu būšanu, puis.
Ir arī kas cits.
Es atradu atmiņu.
Tā bija no laika, kad biju mazāks.
Tajā bijāt jūs.Jūs gribējāt vest mani šurp.
Un jūs teicāt...Jūs teicāt kaut ko par pareģojumu.
Savāda padarīšana tās atmiņas.
Kungs, lūdzu!
Vai šis pareģojums ir saistītsar mani vai manām spējām?
Es saprotu, ka gribi iegūt atbildes,
un īstajā laikā tu tās iegūsi.
Bet vispirms mums nopietni jāparunāpar tām tavām spējām.
Kā ar tām veicas? Vai esi vingrinājies?
Vai esi atklājis, ko tu spēj?
Es uztaisīju trusi. It kā.
-Trusi?-It kā.
Varbūt nodemonstrē!
Tā. Kas varētu būt tas?
Tā ir papīra lapa, kungs.
Ne kas tā ir tagad. Par ko tā varētu kļūt?Izmanto iztēli, puis!
Papagailis?
Ļoti labi.
Pārāk dzīvīgs tas nav, ko?Vai tas atpūšas? Kā tevi sauc, papagaili?
Kungs, tas nav gluži īsts papagailis.
Ar tādu attieksmi, protams, nē.
Tā, papagaiļiem ir jālido, vai ne?
Visi papagaiļi, kurus es zinu, tā dara.
Kāpēc gan tev neizmantot savas spējas,lai lidotu arī šis?
Redzu, ka mums vēl jāpiestrādā.
Atvainojiet, kungs! Dažreiz tas izdodas.
Bet citreiz man neizdodas panākt,ka parādās tās strāviņas.
Jā, strāvas var būt... nepastāvīgas.
Bet, ja strāvas nenāk pie tevis,tad mums ir jāiet pie tām.
Uz kurieni tas ved?
To var noskaidrot tikai vienā veidā.
Interesantīgākun interesantīgāk, un interesantīgāk.
Profesor Lukskrāft?
Vai nebija jautri? Locekļi vietā?Divi, trīs, četri. Labi. Ejam!
Ir tik tumšs. Es neko neredzu.
Bet radošums tā sākas vienmēr, vai ne?
Maldoties pa tumsuun meklējot iedvesmas dzirksti.
Kas šī ir par vietu?
Nekad neesmu redzējis tik daudz strāvu.
Jā, domāju, ka esam tuvu Fabrikas sirdij.
Sirdij?
Gariņi ir izmantojuši strāvas,lai radības atdzīvinātu,
kopš laika gala, bet mēs neesam atklājuši,no kurienes tās nāk.
No kaut kurienes tām jānāk.
"Fabrikas sirds".
-Tieši tā.-Vai varu to redzēt?
Manu mīļo zēn, neviens nezina, kur tā ir.
Kā tad jūs zināt, ka tā ir?
Visam ir sirds.
Tā, saiknes izveidošana ar strāvām
ir pirmais solis,lai stiprinātu radošās spējas.
Saiknes?
Lai strāvas kontrolētu, tev tās jāsaprot.
Un tām ir jāsaprot tevi.
Šķiet, tās par tevi jau ieinteresējušās.
Nu, strāviņas! Nāciet pie manis!
Ja tās par mani ir ieinteresējušās,kāpēc nevaru tās kontrolēt tāpat kā jūs?
Man ir mazliet lielāka pieredze nekā tev.
Bet sāksim no sākuma. Kur ir tavs putns?
Tagad koncentrējies!Izmet no prāta visas pārējās domas!
Sajūti strāvas ap sevi!
Tagad, strāvas, tagad! Lai tas lido!
Manu dārgo zēn, tu nevari strāvām pavēlēt.
Tās nedrīkst steidzināt.
Domā par to kā par sadarbību,kā par sarunu.
Kā lai sarunājos, ja tās manī neklausās?
Kā lai sarunājies, ja tu neklausies tajās?
Uz priekšu, manu zēn!
Tā, strāvas, paklausieties!Patiesībā es domāju, ka varam būt draugi.
Ja jūs manis dēļ ieietu šajā papagailī...
Tev tām ir jāatveras. Laid tās sev klāt!
Ļauj tām ieraudzīt, kas tu patiesībā esi.
Vai nevarat man pateikt, kā to izdarīt?
Es nevaru vienkārši pateikt tev atbildi.
Mums katram jāatklājsava īpašā saikne ar radošo enerģiju.
Kā lai to izdaru?
Tas, manu zēn, jāatrisina tev un strāvām.
Bet es pat nezinu, ar ko lai sāku. Es...
Profesor?
Vienkārši lieliski!
Pūkaini, uztaisi man bārdu!
Sveikas, manas dārgās strāviņas!
Tentere, pentere.
Vai jums nebūtu iebildumuizveidot ar mani saikni?
Nu taču!
Ļoti lūdzu!
Klau, vai jūs vienkārši...
Nu, lūdzu!
Kāda jēga?
Nu taču, vilciņ!
Nu re! Tieši tā. Neticami.
Tieši tā, vilciņ!
-Nepārtrauc!-Vai to daru es?
Tu, manu zēn, tu.
Tā, ievirzi tās putnā!
Tas izdodas!
Es zināju! Zināju!
Tagad mierīgi! Mierīgi!
Pietiek, puis!
Kas notika?
-Vai jums viss kārtībā, profesor?-Jā. Ir labi.
Labāk vairs nevar būt.
Tu vienkārši ļāvies iztēleimazliet par daudz. Tas viss.
Nu vairs nav nekādu šaubu.
-Tu esi tas bērns no pareģojuma.-Tātad pareģojums ir!
Tas vēsta par cilvēkbērnu,kas lielas tumsas laikā
atjaunos pasaulē līdzsvaru.
-Tumsas?-Jucekļi.
Tie ar katru dienu kļūst stiprāki.Redzēju pats savām acīm.
Tātad tur jūs visu laiku bijāt -izspiegojāt jucekļus.
Tev jāiemācās savu iztēli kontrolēt,
lai stiprinātu savas spējas.
-Un es tevi mācīšu.-Labi. Es piedalos.
Tas ir tik forši! Nespēju sagaidīt,kad izstāstīšu Zandrai un Asniņam.
Dārgo zēn, šī nav nekāda spēle.
Mums ir darīšana ar haosa spēkiem,ar iznīcības būtību.
Ja kāds atklātu, kas tu esi...
Es ļoti uzmanītos ar to, kam uzticēties, -
gan viņu, gan tavas drošības dēļ.
Viņu drošības?
Tā, domāju, ka šodienai pietiek.
Dodies uz savu istabu!
Satiksimies atkal rītun sāksim tavas mācības.
Bet tad uzpūš vējš
un es... Vilcēn, esi atpakaļ!
Vai nevari to noķert?
Mans putns!
Un tas ir prom.
Kā gāja pie Lukskrāfta? Ko viņš teica?
Bija normāli.
Viņš lika man izturēties neuzkrītoši.Kā parasti.
Bet kā gāja Putnu laboratorijā?
Tu aizsteidziesnotikumiem pa priekšu, Vilcēn.
Kad tu aizgāji,es iztīrīju zobus un nomazgāju savu lapu.
Un tad sāku prātot:"Kādu pusdienu paciņu izvēlēties?"
Tulkojusi Inguna Puķīte