Han sover vist.
Han er vågen igen.
Hun er også ved at vågne. Hej, lille tøs.
-Må vi holde dem? -Kom nu.
Bare vær forsigtige.
Hej.
De er så små.
Bittesmå.
En ven fra parkvæsnet fandt dem efterladt ved Willow-søen.
De er omkring seks uger. For små til at få nye hjem.
Er de så ikke helt fravænnede?
Nemlig. Jeg ville normalt ikke overdrage så små hvalpe til jer…
-Vi gør det. -Vent lidt.
De skal have meget ekstra pleje i et par uger, før de kan gives væk.
Vi gør det!
De skal genvinde deres styrke ved flaskefodring,
indtil de selv begynder at æde. Det er hver tredje time.
Det bliver et lynkursus i forældreskab.
Lynkursus eller højniveaufag. Fint. Jeg elsker at lære.
Det gør hun virkelig.
-Fedt. Det er en aftale. -Sådan! Hørte I det, venner?
HVALPEHUSET
"BITTE & LILLE"
-Perfekt temperatur. -Værsgo.
Du har din egen flaske, Lille. Den der er til Bitte.
De er ens. Det lover jeg.
Okay.
Gem noget til Bitte, din grådige lille hund.
Vil du have lidt? Værsgo.
Kom, Bitte. Du skal besørge.
Det er det gode ved ikke at være hund.
Folk skal ikke bestemme, om jeg skal på toilettet.
De hører heller ikke ligefrem efter.
Kom så, Bitte. Giv slip.
Endelig. Dygtig, Bitte. Hvor er du dygtig.
Når han besørger, så husk at rose ham. Det forstærker de vaner, du ønsker.
-Jeg overvejer at hente pizza til aften. -Fremragende idé, far.
Dygtig far.
Det bliver pizza. Jeg skal ikke have godbidder.
-Tid til mælk. -Ja, tid til mælk.
-Din tur. -Nej, det er din tur.
Okay.
Kom.
Lizzie, skal du ikke spise?
Jo, men hvis jeg sætter hende fra mig, vil hun have mad en time før tid.
Din stod klar for tre kvarter siden.
-Skal jeg genopvarme dem? -Tak, mor.
Det er meget hårdere end normalt. Sidste uge føltes som et helt år.
-To hvalpe er dobbelt så stort et ansvar. -Du forstår ikke.
-Vi fodrer dem otte gange om dagen. -Og holder konstant øje med dem.
Det er hårdt at være forældre til små størrelser.
Selv om vi fik det til at se nemt ud.
Nu, hvor I forstår, hvor hårdt det var for os, hører I måske efter, når…
Tager du ikke over lidt?
Kom her, søde.
Hvorfor stiller vi overhovedet to skåle frem?
De har ikke brug for mælk længere. De får fast føde.
Det ved jeg. Jeg laver varm kakao.
Til os begge to.
-De sover snart. -Ja.
Jeg er stolt af dem.
-Tja… -Jeg ved det. Det er din fortjeneste.
Du har opdraget dem godt. Jeg kom dig i forkøbet med din vits.
Bittes vægtøgning er, som jeg håbede.
Også Lilles, men Bitte har taget lidt mere på.
-Og deres motorik er virkelig forbedret. -De elsker at lege sammen.
De elsker at gøre alt sammen.
De er et godt hold. Ligesom jer to. Jer alle sammen, faktisk.
-Er de klar til at få permanente hjem? -Jeps.
Det bliver nok ekstra hårdt at sige farvel.
Rigtig hårdt.
-Vi har en særlig forbindelse til dem. -Det synes jeg også.
-Ditto. -Skyldig.
Selv om det er hårdt, hører det med til oplevelsen.
Kærlige Poter afholder fremvisningsdag i overmorgen, så timingen er perfekt.
Fremragende arbejde.
-Vi følger dig ud. -Okay. Tak.
Farvel, Abby.
Bitte og Lille kommer til at savne hinanden.
-Hvad mener du? -Når de får permanente hjem.
Kan vi ikke sikre, at de kommer samme sted hen?
-Charles, det er sværere at afsætte to. -Jeg tror, det bliver let. Se dem lige.
Vi kan ikke skille dem ad. De er et hold. Ligesom os.
Ja, de elsker hinanden.
Derfor må vores hold sørge for, at deres hold forbliver sammen.
Der er kun én ting, der er bedre end en hvalp.
To hvalpe.
FÅ EN FØLGESVEND MED HJEM!
-Tror du, de ved, hvad der foregår? -Jeg tror, de er ligeglade.
Så længe de er sammen…
-Nogen vil sikkert gerne have begge. -Her er mange mennesker.
Jeg er slet ikke bekymret.
-Se, hvor sød den lille er. -Du sårer den andens følelser.
De er bedårende.
-Hvordan skal man vælge? -Det behøver I heldigvis ikke.
I dag får man to for ens pris.
To hvalpe? En hvalp er arbejde nok. Især nu, hvor din mor er i byen.
Barbara kræver opmærksomhed.
Beklager. Det er begge eller ingen. De er en samlet pakke.
-Charles. -Hvad?
-Det kan vi desværre ikke. Held og lykke. -Vent.
I kan jo altid lægge jeres kontaktinfo.
-Hvis I vælger at adskille dem… -Det sker ikke.
-Jeg synes… -Jeg ved, hvad du vil sige, men nej.
Du kan ikke bare sige nej. Vi er jo et hold.
Fint.
-Vi må ændre strategi. -Nej.
Tænk over det. Mange ville gerne have en, men ikke dem begge.
Der kommer flere dyrefremvisninger. Der er en om to uger.
Små hvalpe ryger hurtigere.
-Jo længere vi venter… -Nej! Vi var enige!
Hør, hvad foregår der?
-Charles lytter ikke til fakta. -Lizzie er unfair!
Så er det godt. I kunne bare have bedt om et familiemøde.
Af sted.
Hvad der end foregår, så lad os tale om det.
-Hvad nytter det? -Her i familien kommunikerer vi.
I ved, at en konstruktiv diskussion fører til en belønning.
-Hvem begynder? -Lizzie giver op.
Det passer jo ikke.
Hun lovede at holde Bitte og Lille sammen.
-Jeg vil hjælpe, men han er vrangvillig. -Hun bruger fine ord for at forvirre mig.
-Det betyder stædig. -Så sig stædig.
-Vi kører vist af sporet. -Hvordan løser man konflikter?
-Ved at lytte. -Korrekt.
Og er I søde at sige, hvad I føler, i stedet for at angribe?
Fint. Jeg føler, det vigtigste er at finde Bitte og Lille et kærligt hjem.
Og jeg føler, det ville være nemmere hver for sig.
Og endelig føler jeg, at hvalpe fra samme kuld er for tætte
og ikke knytter sig nok til ejeren, hvilket kan give adfærdsproblemer.
Det sidste har jeg lige læst om.
-Hørte du, hvad Lizzie sagde? -De er søskende.
Og jeg føler, der var en grund til, at de kom til os.
Så de aldrig ville blive skilt ad.
Jeg vil jo heller ikke have, at vi bliver skilt ad.
-Undskyld, Charles. -Det er i orden.
Du har ret angående Bitte og Lille. Som altid.
Vi kan måske finde en anden løsning. En, vi ikke har tænkt på endnu.
Jeg henter milkshakes.
Hvad med at placere dem i forskellige hjem…
-Hva… -Men få ejerne til at mødes regelmæssigt?
-Charles? -Jeg føler, at Lizzie er et geni.
I har fortjent de her.
-Den snupper jeg. -Mor!
Hvad? Jeg fortjener da en tår.
-Den smager godt. Nej. -Mor!
Godt, jeg har gennemgået listen med interesserede.
Der er den pensionerede tandlæge Suzanne og den gravide kvinde Ava.
De bor knap 6 kilometer fra hinanden. Lidt vej, men der er en hundepark imellem.
-Og yogalæreren Janey. -Lizzie?
-Hun bor ikke i Middleton… -Lizzie!
…men hun underviser folk hjemme, så hun kører gerne.
Lizzie!
-Hvad? -Duane og Gregg. De er begge børn.
Og de bor på samme gade.
De bor faktisk lige ved siden af hinanden.
Hørte du det, Bitte? Vi har fundet et perfekt hjem til jer.
I bliver ligesom os. Hver jeres værelse, men I ses hver dag.
Undskyld, jeg var så "vranglig", eller hvad det hed.
Du skal ikke undskylde. Uden din modstand, intet kompromis.
Og jeg synes, du har ret. Der var en grund til, Bitte og Lille kom hertil.
-Lille kan vist huske dig. -Det tror jeg også.
Han kilder mig.
-Prøv det, og beløn hende. -Okay.
Kom, Bitte.
-Godt. Husk at rose hende. -Dygtig, Bitte. Dygtig.
Hvor er du bare dygtig.
Spis godbidden.
Har dine forældre sagt ja?
Jeres hus virker sikkert.
Og I har en skøn baghave.
God plads at boltre sig på. Der er kun én betingelse.
Kun en.
-Hvad som helst. -Hvad som helst.
Du husker nok, at Lille har en søster.
Du skal bare love at lade Bitte…
-…og Lille lege regelmæssigt. -Det lyder sjovt.
Hvem kan ikke lide at lege?
Her kommer det bedste:
-Det er sammen med… -…din nabo.
-Gregg? -Duane? Glem det.
Jeg taler ikke med Gregg.
-Hvorfor ikke? -Spørg ham.
Han ved hvorfor.
Det er jeg ked af.
Legeaftaler for Bitte er et krav.
Du kan ikke få Lille.
Beklager.
-Ved du, hvad det værste er? -Det hele? Vores plan gik i vasken.
Det er sandt, men det virker, som om Bitte syntes om Duane.
Det samme gjaldt Lille og Gregg. Jeg er sur over, at jeg troede på det.
Det gjorde vi begge. Men vi skal nok finde en løsning.
Lad os se på listen igen. Måske har yogadamen en ven.
I har besøg.
-Hej, Duane. Hvad laver du her? -Min mor kørte mig. Hun venter i bilen.
Jeg ville bare sige, jeg virkelig gerne vil have Bitte.
-Jeg lover at passe godt på hende. -Duane, det er, fordi Bitte…
Hør her. Jeg læste hele den her bog om hundetræning i aftes.
-Vidste I, hunde elsker opgaver? -Det gør de.
Jeg har også en hundetræningsklikker og en pung til godbidder.
-Du mener det virkelig. -Jeg vil så gerne have hende.
Hvad med legeaftalerne?
-Ja, hvad skete der med dig og Gregg? -Vi var altid sammen førhen.
Men så kaldte han mig kedelig og ville ikke være min ven længere.
Det var det.
-Hvad mener du? Talte I ikke om det? -Hvad skulle det nytte?
Jeg har en idé.
Vil du ikke vise mig din bog?
Godt, du ringede. Jeg tænker hele tiden på Lille.
Mine forældre vil lade ham sove i min seng.
-Har du skiftet mening? -Ikke endnu. Jeg skal spørge om noget.
Hvorfor er du vred på Duane?
Det var sært. Vi sad altid sammen i bussen.
En dag, da jeg steg på, sad han sammen med en, der hedder Zach.
Jeg var lige blevet klippet, og de grinte ad mig. De blev bare ved.
Men I var gode venner før det. Har I aldrig talt om det?
-Det ved jeg ikke. -Godt. Hvad laver du lige nu?
Vi havde engang en hund, der hed Mopsi, som ligner ham der.
-I er så heldige, at I… -Hvor er Lille? Jeg glæder mig til at se…
-Hvad laver han her? -Det samme som dig.
-Du sagde ikke, at han kom. -Du spurgte ikke.
-Og I må tale om det. -Der er intet at tale om.
-Vi er ikke venner mere. -Og vi har intet til fælles.
I kan begge to lide hvalpe.
Hvad siger I til milkshakes?
-Hvor lang tid tager det? Min far venter. -Det er op til jer.
Her er reglerne: Det er en diskussion, ikke et skænderi.
-Sørg for at lytte, og sig, hvad I føler. -Mener du det?
-Du ved godt, du er på vores alder, ikke? -Det er plat.
Det er ikke plat.
Vil I have Bitte og Lille eller ej? Det er jeres valg.
Hvem begynder?
Han sårede mig.
Godt. Men prøv at sige: "Jeg føler".
Jeg mener, fortsæt.
Gregg kaldte mig kedelig og gad ikke lege med mig.
Hvad? Jeg har aldrig sagt, du var kedelig, men at langsom-tagfat var kedeligt.
-Hvad er langsom-tagfat? -En leg, vi opfandt i første klasse.
Det er sjovt, men vi var uenige om at ændre reglerne.
Det er samme leg igen og igen. Det var det, jeg kaldte kedeligt.
Ikke dig.
Undskyld.
Fordi du lo ad mig og gjorde mig til grin foran alle?
Hvad?
I bussen, da du sad sammen med Zach og lo ad min frisure.
Vi lo ikke ad dig.
Da jeg stod på, kaldte Zach på mig, fordi hans bluse sad fast i hans lynlås.
Det var vildt sjovt.
Passer det?
Hvorfor skulle jeg gøre grin med dit hår? Det er hår.
-Det her virker som et gennembrud, ikke? -For mig er det.
Også for mig.
I har fortjent de her.
I er den!
I tager virkelig legeaftalerne alvorligt.
Vi har fundet på en ny slags tagfat med hvalpene.
Det er slet ikke kedeligt. I er den!
-Se, hvad Greggs mor har lavet. -Nu kan Bitte og Lille lege, når de vil.
Efter hende, Lille.
Når vi bliver voksne, kunne vi måske købe nabohuse med en dør imellem.
-Ja, så længe jeg har en lås på min side. -Så siger vi det.
Du er den!
-Charles, jeg er for gammel til tagfat. -Mener du for langsom?
Det finder du ud af.
BASERET PÅ BOGSERIE AF ELLEN MILES
Tekster af: Cecilie Hassenkam