Šķiet, viņš guļ.
Viņš atkal pamodies.
Viņa arī mostas. Sveika, mazulīt.
-Drīkstam paņemt rokās? -Lūdzu!
Protams. Tikai maigi.
Sveika.
Sveiks.
Viņi abi ir tik sīciņi.
Sīkas sīkaļiņas.
Draugs parku departamentā atrada viņus pie Vilova ezera.
Domājam, kādas sešas nedēļas veci. Par jaunu adopcijai.
Sešas nedēļas? Nav vēl atradināti no pupa?
Precīzi, Lizij. Es jums nelūgtu pieskatīt tik mazus kucēnus.
-Mēs to paveiksim. -Paga.
Abiem nedēļu divas vajadzēs papildrūpes, līdz būs gatavi adopcijai.
Mēs to paveiksim!
Viņiem jāatgūst spēks, tāpēc jābaro no pudelītes,
līdz sāks ēst paši.
Tātad ik pa trim stundām.
Tas būs tāds kā… nu, straujais vecāku lomas kurss.
Straujais kurss, papildkurss. Der. Man patīk mācīties.
Viņai tiešām patīk.
Satriecoši. Esam vienojušies.
Jā!
-Dzirdējāt, mazie? -Jā.
"SĪKAĻA UN SĪCIS"
Ideāla temperatūra.
Ņem.
Ko... Tev ir sava pudelīte, Sīci.
Tā ir Sīkaļai.
Un… tās ir vienādas. Es apsolu.
Labi.
Atstāj arī Sīkaļai, mazais negausi.
Gribi? Lūdzu.
Nu taču, Sīkaļa. Jākārto darīšanas.
Tas ir labi, ka neesmu suns.
Man riebtos, ja cilvēki teiktu, kad jāiet uz tualeti.
Nu, neizskatās, ka viņi klausītu.
Nu, Sīkaļa. Liecies mierā.
Beidzot.
Malacīte, Sīkaļa. Tāda malacīte.
Atceries: kad nokārtojis darīšanas, kārtīgi uzslavē!
Tas palīdz stiprināt ieradumus, kuri tev patīk.
Ei. Es domāju vakariņām paņemt picu.
Lieliska doma, tēt.
Labs tētis.
Tad būs pica. Tik nepiedāvā man našķi.
Laiks dot pieniņu.
Jā. Laiks dot pieniņu.
Tava kārta.
Nē. Tava kārta.
Labi.
Ejam.
Lizij, tu neēdīsi?
Ēdīšu. Bet, ja es viņu nolikšu, viņa gribēs ēst,
un viņas nākamā maltīte ir pēc stundas.
Nu, tavējā bija pirms 45 minūtēm.
-Gribi, lai uzsildu? -Paldies, mammu.
Tas ir daudz grūtāk nekā parasti.
Pagājušā nedēļa šķita kā vesels gads.
Divi kucēni ir dubulta atbildība.
Tu nesaproti.
-Barot astoņas reizes dienā. -Nepārtraukti uzmanīt.
Būt par mazuļu vecākiem ir grūts darbs.
Pat ja izskatījās, ka mums tas viegli.
Tagad, kad varat novērtēt mammas un manus upurus,
varbūt klausīsiet, ka…
Varbūt pārņemsi uz brīdi?
Labi. Nāc, mīļumiņ.
Ko mēs pūlamies likt divas bļodiņas?
Viņiem vairs nevajag pienu. Viņi ēd cieto barību.
Es zinu.
Es gatavoju karsto šokolādi.
Mums abiem.
-Viņi drīz aizmigs. -Jā.
Es lepojos ar viņiem.
-Nu… -Zinu, mīļais. Tie visi tavi nopelni.
Tu viņus labi audzināji.
Pateicu tavu joku pirmā.
Sīkaļa pieņēmusies tieši tik, cik es cerēju.
Sīcis arī, tomēr Sīkaļa pavisam nedaudz vairāk.
Un uzlabojušās viņu motoriskās prasmes.
Viņiem patīk vienam ar otru spēlēties.
Viņiem patīk kopā darīt visu.
Nu, viņi ir lieliska komanda. Kā jūs abi.
Vispār kā jūs visi.
Vai viņi gatavi adopcijai?
Un kā vēl.
Noteikti būs īpaši grūti no šiem diviem atvadīties.
Ļoti grūti.
Man ir sajūta, ka mums ar viņiem ir īpaša saikne.
Man arī.
-Man tāpat. -Vainīgs.
Nu, lai cik būtu grūti, tas piederas pie pieskatīšanas.
Nu tad... Caring Paws parīt ir adopcijas diena.
Tā ka tieši laikā.
Lielisks darbs, profiņi.
-Es izlaidīšu. -Labi, paldies.
Atā, daktere Abija.
Sīkaļai un Sīcim arī vienam otra trūks.
-Kā tu to domā? -Nu, zini, kad viņus adoptēs.
Varbūt parūpējamies, lai nonāk vienā mājā?
Čārlz, panākt, lai kāds pieņem divus, būs daudz grūtāk.
Es domāju, ka viegli.
Paskaties uz viņiem!
Mēs nedrīkstam viņus izšķirt.
Viņi ir komanda. Kā mēs.
Viņi tiešām ļoti viens otru mīl.
Un tāpēc mūsu komandai jāparūpējas, lai viņu komanda paliktu kopā.
Nu, pasaulē tikai viena lieta ir labāka par kucēnu.
Divi kucēni.
ADOPCIJAS DIENA! AIZVED MĀJĀS MĪLOŠU KOMPANJONU!
-Domā, viņi saprot, kas notiek? -Domāju, viņiem vienalga.
Ja vien viņi ir kopā.
Kāds gribēs viņus abus.
Lizij, te ir bariem cilvēku.
Es it nemaz neuztraucos.
-Paskaties uz to mazulīti. Mīlīgs! -Aizvainosi to otru.
Abi ir apburoši.
-Es nespētu izvēlēties. -Nu, par laimi, tas nav jādara.
Šodien īpašais piedāvājums: ņem vienu, dabū divus.
Divus kucēnus?
Pat viens kucēns ir daudz, īpaši tāpēc, ka pilsētā ir tava māte.
Bārbara tiešām prasa uzmanību.
Nu, atvainojiet. Abi vai neviens.
Viņi ir komplekts.
-Čārlz. -Ko?
Mums nederēs.
-Lai veicas. -Pagaidiet.
Atstājiet savu kontaktinformāciju. Katram gadījumam.
Lūdzu. Ja tomēr izlemjat viņus izšķirt…
Tas nenotiks.
Klau. Es te domāju…
Zinu, ko tu teiksi, un atbilde ir nē.
Tu nevari to izlemt viens. Mēs esam komanda, atceries?
Labi.
-Mums jāmaina stratēģija. -Nē.
Čārlz! Padomā par to.
Daudzi gribēja Sīkaļu vai Sīci. Neviens - abus.
Būs vēl adopcijas dienas. Pēc divām nedēļām ir viena.
Jaunus kucēnus ātrāk adoptē.
-Jo ilgāk gaidīsim… -Nekā! Mēs vienojāmies!
Ei, ei. Kas notiek?
-Tēt, Čārlzs neieklausās faktos. -Lizija ir negodīga!
Labi. Ei. Pietiks.
Ja ļoti gribējāt ģimenes sapulci, varējāt pajautāt.
Ejam!
Lai kas starp jums notiek, pārrunāsim to!
Kāda jēga?
Tāda jēga, ka šajā ģimenē mēs komunicējam.
Un jūs zināt, kā tas notiek. Produktīva diskusija tiek atalgota.
-Kurš grib sākt? -Lizija padodas.
Labi, mēs visi zinām, ka tā nav.
Atkāpās no mūsu solījuma Sīkaļu un Sīci neizšķirt.
Daru labāko viņiem, bet Čārlzs ir nesamierināms.
Viņa vienmēr runā nesaprotami, lai es mulstu.
-Tas nozīmē - spītīgs. -Tad tā arī saki.
Šķiet, braucam grāvī.
Kāda ir strīdu risināšanas atslēga?
-Klausīšanās. -Pareizi.
Un varam, lūdzu, teikt "es domāju", nevis uzbrukt?
Labi.
Domāju, vissvarīgākais ir atrast Sīkaļai un Sīcim mīlošu ģimeni.
Un es domāju, tas būtu daudz vieglāk, ja viņus atdotu atsevišķi.
Un, visbeidzot, es domāju,
ka dažreiz viena metiena kucēni pārāk pieķeras viens otram,
nevis saimniekam, kas var radīt nopietnas uzvedības problēmas.
Es tā domāju, jo nupat par to lasīju.
-Dzirdēji, ko Lizija teica? -Viņi ir brālis un māsa.
Un es domāju - ne velti nonāca pie mums.
Lai viņi nekad netiktu izšķirti.
Tāpat kā es negribētu, lai izšķir mani un Liziju.
Čārlz, piedod.
Nekas.
Nu, tev ir taisnība par Sīkaļu un Sīci. Kā vienmēr.
Varbūt varam izdomāt ko citu.
Par ko vēl neesam iedomājušies.
Es atnesīšu piena kokteiļus.
Mēs varētu Sīkaļu un Sīci atdot dažādās mājās…
-Ka… -…bet lai īpašnieki piekrīt,
ka ļaus viņiem regulāri tikties.
Čārlz?
Es domāju, ka Lizija ir ģēnijs.
Jūs esat šos pelnījuši.
-Labi. Es to paņemšu. -Mammu!
Ko? Domāju, esmu pelnījusi malciņu.
Labs.
-Nē. -Mammu!
Labi. Es izskatīju visu sarakstu ar cilvēkiem no adopcijas dienas.
Ir Sūzana, pensionēta zobārste, un Eva, kas gaida bērniņu.
Viņas dzīvo 6 km attālumā, nav tuvu, bet kaut kur pa vidu ir suņu parks.
-Un ir Džeinija, jogas trenere. -Lizij?
-Viņa nedzīvo Midltonā… -Lizij!
…bet trenē cilvēku mājās, viņai nav grūti aizbraukt.
Lizij!
-Ko? -Dveins un Gregs.
Viņi abi ir bērni.
Un viņi dzīvo vienā ielā.
Viņi dzīvo ne tikai vienā ielā, bet blakus.
Dzirdēji, Sīkaļa? Mēs tev atradām ideālas mājas.
Jūs būsiet kā mēs.
Atsevišķas guļamistabas, bet redzēsieties katru dienu.
Piedod, ka es biju tik nesamie... kā tur bija.
Neatvainojies.
Ja tu nebūtu pretojies,
mēs nemūžam nebūtu izdomājuši šo kompromisu.
Un es domāju, tev taisnība.
Sīkaļa un Sīcis ne velti nonāca pie mums.
Domāju, Sīcis tevi atceras.
Es arī tā domāju.
Viņš mani kutina.
Pamēģini un atlīdzini.
Labi.
Nāc, Sīkaļa. Nāc!
Labi. Un noteikti paslavē viņu.
Malacīte, Sīkaļa. Malacīte!
Tāds malacis.
Ēd našķi.
Tad tavi vecāki neiebilst?
Un tava māja šķiet droša.
Un tev ir lielisks pagalms.
Daudz vietas, kur viņai skraidīt. Tikai viens nosacījums.
Tikai viens.
-Darīšu jebko. -Darīšu jebko.
Noteikti atceries: Sīcim ir māsiņa Sīkaļa.
Tev tikai jāapsola ļaut Sīkaļai…
…un Sīcim tikties un rotaļāties.
Izklausās jautri.
Kuram gan nepatīk rotaļāties?
Un te būs labākais.
-Jātiekas būs ar… -…tavu kaimiņu.
-Gregu? -Dveinu? Nu nē.
Es nerunāju ar Gregu.
Kāpēc ne?
Pajautā viņam.
Viņš zina, kāpēc.
Man ļoti žēl.
Tās tikšanās Sīkaļai ir adopcijas atslēga.
Nevaru tev atdot Sīci.
Piedod.
Zini, kas tajā ir ļaunākais?
Viss? Viss mūsu plāns izgāzās.
Taisnība, bet gribēju teikt, ka Sīkaļai Dveins ļoti patika.
Tāpat bija ar Sīci un Gregu. Esmu dusmīgs, ka tā sacerējos.
Mēs abi.
Bet tas nekas. Esmu droša, kaut ko izdomāsim.
Labi. Atgriežamies pie saraksta. Varbūt jogas sievietei ir draudzene.
Pie jums kāds atnācis.
Sveiks, Dvein. Ko tu te dari?
Mani atveda mamma. Viņa gaida mašīnā.
Gribēju vēlreiz pateikt, cik ļoti gribu Sīkaļu.
Es par viņu labi rūpēšos. Apsolu.
Dvein, ne jau tas. Sīkaļa…
Skat. Vakarnakt izlasīju visu šo grāmatu par suņu trenēšanu.
Zinājāt, ka suņiem patīk pildīt uzdevumus?
Tā tiešām ir.
Man arī ir treniņu klikeris un somiņa našķiem.
Tu visu dari nopietni.
Es tiešām viņu gribu.
Un kā būs ar rotaļām?
Jā. Kas notika ar tevi un Gregu?
Nu, mēs agrāk vienmēr pavadījām laiku kopā.
Tad viņš nosauca mani par garlaicīgu un pateica, ka negrib vairs draudzēties.
Un tā tas beidzās.
Kā tu to domā? Neesat vairs par to runājuši?
Kāda jēga?
Tikšu galā.
Varbūt parādi man to grāmatu?
Es tā priecājos, ka piezvanīji. Visu laiku domāju par Sīci.
Vecāki pat atļāva viņam gulēt manā gultā.
-Tu pārdomāji? -Vēl ne.
Man tev kaut kas jāpajautā.
Kāpēc tu tā dusmojies uz Dveinu?
Tas bija dīvaini.
Mēs vienmēr busā sēdējām blakus.
Tad vienu dienu es iekāpu, bet viņš sēdēja ar to puiku Zaku.
Man bija nogriezti mati, un viņi smējās par mani.
Viņi nebeidza.
Bet jūs pirms tam bijāt labi draugi. Neesat par to runājuši?
Es nezinu.
Labi. Ko tu tagad dari?
Reiz pieskatījām Mopšuku, viņš izskatās tieši tā kā šis.
-Laimīgie, varat pieskatīt… -Kur ir Sīcis? Tā gribu redzēt…
-Ko viņš te dara? -To pašu, ko tu.
Tu man neteici, ka viņš nāks.
Nu, tu nejautāji.
-Turklāt jums tas jāizrunā. -Tur nav ko runāt.
Mēs vairs neesam draugi.
Un mums nav nekā kopīga.
Jums abiem patīk kucēni.
Un kā ar piena kokteiļiem?
Cik ilgi tas būs? Mans tētis gaida.
Tas atkarīgs no tevis.
Noteikumi tādi.
Šī ir diskusija, nevis strīds. Koncentrējieties uz klausīšanos.
-Un sakiet tikai "es domāju". -Nopietni?
Tu zini, ka esi mūsu vecuma?
Labi. Tas ir stulbi.
Tas nav stulbi.
Jūs gribat Sīkaļu un Sīci vai ne? Jūsu izvēle.
Kurš grib sākt?
Viņš mani sāpināja.
Labi.
Bet mēģināsim teikt "es domāju".
Proti, turpiniet!
Gregs teica, ka esmu garlaicīgs un viņš negrib ar mani spēlēties.
Ko? Nekad neesmu teicis, ka esi garlaicīgs.
Stopkadru ķerenes ir garlaicīgas.
Kas ir stopkadru ķerenes?
Mēs to spēli izdomājām pirmajā klasē.
Jautra, bet es gribēju mainīt noteikumus, taču viņš - ne.
Tā pati spēle atkal un atkal. Es teicu, ka garlaicīga ir tā.
Nevis tu.
Piedod.
Piedot, ka smējies par mani un apkaunoji visu priekšā?
Ko?
Kad tu busā sēdēji ar Zaku un smējies par manu frizūru.
Mēs nesmējāmies par tevi.
Kad iekāpu, Zaks mani pasauca,
jo krekls ieķērās rāvējslēdzī, viņš nevarēja piecelties.
Tas bija tik smieklīgi.
Vai tā tiešām ir taisnība?
Kāpēc lai es smietos par taviem matiem?
Tie ir mati.
Šis izskatās pēc sasnieguma, vai ne?
Man - jā.
Man arī.
Jūs esat šos pelnījuši.
Jūs ķerat!
Jūs šīs rotaļu tikšanās uztverat nopietni.
Izdomājām jaunu ķereņu veidu.
Izmantojot kucēnus.
Galīgi nav garlaicīgi.
Jūs ķerat!
Skat, ko uztaisīja Grega mamma!
Tagad Sīkaļa un Sīcis var spēlēties, kad vien grib.
Ķer viņu, Sīci! Ķer viņu.
Varbūt, kad mēs izaugsim,
varam nopirkt mājas blakām, lai starpā būtu durvis.
Jā. Ja vien manā durvju pusē būs atslēga.
Vienalga.
Pieskāros, tu ķer!
Čārlz, esmu par vecu, lai spēlētu ķerenes.
Gribi teikt - par lēnu?
Tu tūlīt uzzināsi.
PAMATĀ ELENAS MAILSAS GRĀMATU SĒRIJA THE PUPPY PLACE
Tulkojusi Laura Hansone