Han sover nog.
Han är vaken igen.
Hon vaknar också. Hej, flickan.
-Får vi hålla dem? -Snälla?
Visst. Bara ni är varliga.
Hej.
De är så små.
Pyttesmå.
En parkvakt fann dem övergivna vid Lake Willow.
Kanske sex veckor gamla. Lite för små att adopteras.
Sex veckor? Så inte helt avvanda?
Precis. Jag brukar inte be er ta hand om så små valpar.
-Vi gör det. -Vänta.
De behöver extra omvårdnad i nån vecka, tills de är redo för adoption.
Vi gör det!
De måste återfå sin styrka, så flaskmatning
tills de börjar äta själva.
Var tredje timme.
Det blir liksom… en snabbkurs i föräldraskap.
Det får vara vilken kurs som helst.
Jag gillar att lära.
Det är sant.
Toppen. Då är vi överens.
Ja!
-Hörde ni? -Bra.
VALPHEMMET
Perfekt temperatur.
Här.
Va… Du har din egen flaska, Liten.
Den där är Pyttes.
Men… de är likadana. Jag lovar.
Okej.
Spara lite åt Pytte, din giriga lilla hund.
Vill du ha? Här.
Kom, Pytte. Dags att bajsa.
En bra sak med att inte vara hund.
Ingen säger åt mig att jag måste gå på toan.
Inte för att de lyssnar.
Såja, Pytte. Låt henne vara.
Äntligen.
Duktig vovve, Pytte. Bra.
Kom ihåg att berömma honom när han bajsar.
Då stärker man de vanor man vill se.
Hallå. Jag tänkte hämta pizza till middag.
Jättebra idé, pappa.
Duktig pappa.
Då säger vi det. Men ge mig inte hundgodis.
Matningsdags.
Ja. Matningsdags.
Din tur.
Nej. Det är din tur.
Okej.
Kom igen.
Lizzie, ska du inte äta?
Jo. Men om jag sätter ner henne vill hon äta,
och hon har inte matdags på en timme.
Det var dags för dig för länge sen.
-Ska jag värma på de här? -Tack, mamma.
Det här är mycket svårare än vanligt.
Förra veckan kändes som ett år.
Två valpar är dubbla ansvaret.
Ni förstår inte.
-Mata dem åtta gånger per dygn. -Se efter dem jämt.
Att vara föräldrar åt småttingar är hårt arbete.
Även om vi fick det att verka enkelt.
Nu när ni förstår vilka uppoffringar vi gjorde,
kanske ni lyssnar när…
Ta över ett tag.
Okej. Kom, vännen.
Varför ens sätta ner två skålar?
De behöver inte mjölk längre. De äter fast mat nu.
Jag vet.
Jag lagar varm choklad.
Åt oss båda.
-De sover snart. -Ja.
De gör mig stolt.
-Nåja… -Jag vet, raring. Det var din förtjänst.
Du uppfostrade dem väl.
Jag hann före dig.
Pytte ökar i vikt precis som jag hoppades.
Liten också, fast Pytte har växt lite mer.
Deras motorik har förbättrats.
De älskar att leka med varann.
De vill göra allt tillsammans.
De är ett bra team. Precis som ni två.
Som ni allihop, faktiskt.
Är de redo att adopteras?
Absolut.
Det blir nog extra svårt att ta farväl av dem.
Verkligen.
Jag känner en särskild koppling till dem.
Jag också.
-Samma här. -Skyldig.
Det är jobbigt, men så är det att ha valphem.
Tja, hundhemmet har adoptionsdag i övermorgon,
så det är perfekt timing.
Bra jobbat, legender.
-Vi följer dig ut. -Okej, tack.
Hej då, dr Abby.
Pytte och Liten kommer också att sakna varann.
-Vad menar du? -När de blir adopterade, du vet.
Vi försöker se till att de kommer till samma hem.
Charles, en dubbeladoption är mycket svårare.
Det blir nog enkelt.
Se på dem.
Vi kan inte dela på dem.
De är ett team. Som vi.
De älskar verkligen varann.
Därför måste vårt team se till att de förblir tillsammans.
Bara en sak i världen är bättre än en valp.
Två valpar.
ADOPTIONSDAG! TA HEM EN KÄR VÄN!
-Vet de vad som händer, tror du? -De bryr sig nog inte.
Bara de är tillsammans.
Nån vill säkert ha båda.
Det är mycket folk här, Lizzie.
Jag är inte alls orolig.
-Titta på den lilla. Så söt! -Du sårar den andras känslor.
Båda är söta.
-Jag kan inte välja. -Som tur är behöver du inte.
Idag erbjuder vi tvåvalpspaket.
Två valpar?
En valp är jobb nog, särskilt med din mamma i stan.
Barbara kräver uppmärksamhet.
Beklagar. Det är båda eller ingen.
De är ett paket.
-Charles. -Vadå?
Det funkar inte för oss.
-Lycka till. -Vänta.
Lämna er kontaktinfo. Bara utifall.
Tack. Om ni ändå skiljer dem åt…
Glöm det.
Hej. Jag har tänkt…
Jag vet vad du tänker säga, och svaret är nej.
Du kan inte bestämma själv. Vi är ju ett team.
Okej då.
-Vi måste byta strategi. -Nej.
Charles! Tänk efter.
Många ville ha Pytte eller Liten, inte båda.
Det kommer fler valpadoptioner. Det är en om två veckor.
Valpar adopteras lättare när de är små.
-Ju längre vi väntar… -Nej! Vi var överens!
Hallå. Vad är det?
Charles vägrar lyssna på fakta.
Lizzie är orättvis!
Okej. Nu räcker det.
Om ni vill ha familjemöte är det bara att fråga.
Kom nu.
Vad som än är problemet ska vi prata om det.
Vad är poängen?
Poängen är att här i familjen samtalar vi.
Ni vet drillen. Produktiva samtal ger belöningar.
-Vem vill börja? -Lizzie bangar ur.
Vi vet att det inte är sant.
Hon backade från löftet att hålla valparna ihop.
Jag vill göra det bästa för dem men Charles är oförsonlig.
Hon använder svåra ord för att förvirra.
-Det betyder envis. -Så säg envis.
Vi kommer visst från saken.
Hur löser man konflikter?
-Genom att lyssna. -Ja.
Och låt oss hellre säga "jag anser" än att attackera.
Okej.
Jag anser att det viktigaste är att hitta goda hem för båda valparna.
Och det går mycket lättare om de adopteras enskilt.
Och så anser jag att
valpar från samma kull kan bli för bundna vid varann
hellre än med ägaren, vilket kan orsaka problem.
Det sista anser jag, för jag läste om det nyss.
-Hörde du vad Lizzie sa? -Men de är syskon.
Och jag tror att det var en mening att de kom till oss.
För att aldrig bli åtskilda.
Liksom jag inte vill att Lizzie och jag ska skiljas åt.
Charles, förlåt.
Det är okej.
Du har rätt om Pytte och Liten. Som vanligt.
Vi kanske kan hitta på nåt annat.
Nåt vi inte har tänkt på än.
Jag hämtar milkshake.
Om vi sätter Pytte och Liten i olika hem…
-Va… -…men ägarna går med på att
de får träffas och leka regelbundet?
Charles?
Jag anser att Lizzie är ett geni.
Ni har förtjänat de här.
-Okej. Jag tar den. -Mamma!
Vadå? Jag förtjänar en slurk.
Gott.
-Nej. -Mamma!
Okej. Jag har gått igenom listan med alla från adoptionen.
Vi har Suzanne, pensionerad tandläkare, och Ava, den gravida damen.
De bor 11 km från varann, alltså inte nära,
men det finns en hundpark mitt emellan dem.
-Och så Janey, yogaläraren. -Lizzie?
-Hon bor inte i Middleton… -Lizzie!
…men hon är hemlärare, så hon kör nog gärna.
Lizzie!
-Vadå? -Duane och Gregg.
De är barn båda två.
Och så bor de på samma gata.
De bor inte bara på samma gata, utan de bor grannar med varann.
Hör du, Pytte. Vi har det perfekta hemmet åt dig.
Du blir som vi.
Skilda sovrum, men ni ses varje dag.
Förlåt att jag var så oför… vad det nu heter.
Be inte om ursäkt.
Om du inte sagt nej
hade vi inte kommit på den här kompromissen.
Och du har nog rätt.
De kom till oss av en anledning.
Liten minns dig visst.
Det tror jag med.
Han kittlar mig.
Prova, och belöna henne.
Okej.
Kom, Pytte.
Bra. Och beröm henne.
Duktig hund, Pytte!
Duktig hund.
Ät hundgodiset.
Säger dina föräldrar ja?
Och ert hus verkar säkert.
Och ni har en fin trädgård.
Gott om plats att springa runt. Bara ett villkor.
Bara ett.
-Vadsomhelst. -Vadsomhelst.
Liten har ju en syster som heter Pytte.
Du måste bara lova att låta Pytte…
…och Liten få leka regelbundet.
Det låter kul.
Vem vill inte leka?
Och här är det bästa.
-Lekstunden är hos… -…din granne.
-Gregg? -Duane? Aldrig.
Jag pratar inte med Gregg.
Varför inte?
Fråga honom.
Han vet varför.
Väldigt tråkigt.
Lekstunder för Pytte är nyckeln till adoption.
Du får inte adoptera Liten.
Beklagar.
Vet du vad det värsta är?
Allt? Hela vår plan sprack just.
Sant, men jag tänkte säga att Pytte verkade gilla Duane.
Likadant med Liten och Gregg. Jag borde inte ha hoppats så.
Det gjorde vi båda.
Men det är okej. Vi kommer säkert på nåt.
Okej. Vi går tillbaka till listan.
Kanske yogadamen har en vän.
Nån vill träffa er.
Hej, Duane. Vad gör du här?
Mamma skjutsade mig. Hon väntar i bilen.
Jag vill bara säga att jag verkligen vill ha Pytte.
Jag lovar att ta väl hand om henne.
Det är inte det. Men Pytte…
Jag läste en hel bok om hunduppfostring igår kväll.
Vet ni att hundar älskar att göra uppgifter?
Det gör de faktiskt.
Jag har skaffat en träningsklickare och en påse för hundgodis.
Du är verkligen seriös.
Jag vill verkligen ha henne.
Och lekstunderna?
Ja. Vad hände mellan dig och Gregg?
Vi umgicks hela tiden förut.
Sen kallade han mig tråkig och ville inte vara min vän mer.
Och det var det.
Vad menar du? Pratade ni aldrig om det?
Varför det?
Jag fixar det.
Kan du inte visa mig boken?
Bra att du ringde. Jag tänker hela tiden på Liten.
Mina föräldrar sa att han får sova på min säng.
-Har du ändrat dig? -Inte än.
Jag måste fråga en sak.
Varför är du så arg på Duane?
Det var konstigt.
Vi satt jämt ihop på bussen.
En dag klev jag på, och han satt med en grabb, Zach.
Jag hade just klippt håret, och de skrattade åt mig.
De bara skrattade.
Men ni var vänner före det. Pratade ni inte om det?
Jag vet inte.
Okej. Vad gör du just nu?
En gång fostrade vi en valp, Pugsley, som liknade den killen.
-Var glad att du får… -Var är Liten? Jag vill se…
-Vad gör han här? -Samma sak som du.
Du sa inte att han skulle komma hit.
Du frågade inte.
-Och ni behöver prata ut. -Det finns inget att prata om.
Vi är inte vänner längre.
Vi har inget gemensamt.
Ni gillar valpar båda två.
Och milkshakes?
Hur lång tid ska det ta? Pappa väntar.
Det är upp till er.
Här är reglerna.
Det är en diskussion, inte ett gräl.
Tänk på att lyssna.
-Och säg bara "jag anser". -Allvarligt?
Du är ju i vår ålder.
Okej. Det här är dumt.
Det är inte dumt.
Vill ni ha Pytte och Liten eller inte? Ni väljer.
Vem vill börja?
Han sårade mig.
Bra början.
Men säg "jag anser".
Jag menar, fortsätt.
Gregg kallade mig tråkig och ville inte leka med mig.
Va? Det har jag aldrig sagt.
Jag sa att stopp-kull var tråkigt.
Vad är stopp-kull?
En lek vi uppfann i första klass.
Den är kul, men jag ville ändra reglerna och han sa nej.
Den är likadan jämt, därför sa jag att den var tråkig.
Inte du.
Förlåt.
För att du skrattade åt mig inför hela klassen?
Vadå?
På bussen, när du satt med Zach och skrattade åt min frisyr.
Vi skrattade inte åt dig.
Zach ropade på mig,
för hans tröja hade fastnat i blixtlåset.
Det var jättekul.
Är det sant?
Varför skulle jag skoja om ditt hår?
Det är bara hår.
Det här är ett genombrott, visst?
Ja, för mig.
Samma här.
Ni har förtjänat de här.
Ni är!
Ni tar verkligen lekträffarna på allvar.
Vi kom på en ny variant på kull.
Med valparna.
Inte alls tråkigt.
Ni är!
Kolla vad Greggs mamma har gjort.
Nu kan Pytte och Liten leka när de vill.
Efter henne, Liten!
Kanske när vi är vuxna,
kan vi bo bredvid varandra med en dörr mellan.
Ja. Bara jag får ha ett lås på min sida.
Som du vill.
Kull, du är!
Jag är för gammal att leka kull med dig.
För långsam, menar du?
Det får du snart veta.
BASERAD PÅ BOKSERIEN AV ELLEN MILES
Undertexter: Bengt-Ove Andersson