PŘED ŠESTI LETY
KNIHKUPECTVÍ
„Byl vyděšený. Petr pobíhal po zahradě, protože zapomněl cestu zpět k bráně.
Jednu botu ztratil v zelí
a druhou v bramborách.“
Ano, Lizzie?
Králíci mají čtyři nohy. Tak proč má Petr jen dvě boty?
Moc dobrá otázka, Lizzie. O tom si promluvíme po čtení.
Mario?
Ty ilustrace posilují zážitek z vyprávění.
- Napíšu nakladateli pěkný dopis. - To bude mít radost.
Byly jste úžasné.
Hltaly jste každé slovo. A ke všemu jste měly komentář.
- Nejlepší byl Králíček Petr. - Zlatovláska.
Vtipné, že rády čteme díky medvědům a králíkům.
- A Phoebe. - Samozřejmě.
To jsi řekla dobře.
Klub knihomolů mi chybí.
Počkejte. Proč vám chybí?
No, vloni jsem s ním skončila.
Nebyl o něj zájem.
Jak to, že nebyl zájem o čtení?
Asi na odpoledne existuje lepší zábava
- než posezení se starou prodavačkou. - To vy nejste.
- Jste prodavačka Phoebe. - Jo.
Ti malí zvědavci mi chybí. To, jak potřebovali popostrčit.
Měla jsem pocit, že pomáhám.
Určitě můžeme děti pro klub zase nadchnout.
To by bylo skvělé.
- Co? Přidáš se? - Odpovím na tvé Volání divočiny.
- Nic, co by dvě Malé ženy nezvládly. - Mám Nadějné vyhlídky.
Zase knižní vtipy?
Obávám se, že jo.
Je tím posedlý.
Nech si něco napotom.
Počkej. Skrčtlapa uvěznil Moši Mošu v čokoládě.
Vidíš?
Slyšely jste?
Jde to odtamtud.
Máma a dvě štěňata?
Hele! Ještě jedno.
Tohle nechápu. Kdo nechá psy v krabici na parkovišti?
Nevím.
Co uděláme?
Co teď? Co když nám je zakážou?
- Čtyři psi jsou hodně. - Jo.
Ukážeme jim jen jednoho.
Až si ho zamilují, přivedeme i ostatní.
Já nevím. Nechci lhát.
To není lhaní, jen…
- Dáme pravdě prostor. - Jasně.
Musíme pomoct.
Dobře. Tak jo.
Snad to dám.
- Čau. - Ahoj. Jak bylo?
Máš tu novou knihu od Smithersové?
Ne, ještě ji nemají. Ale našla jsem tohle.
ŠTĚŇÁTKA HLEDAJÍ DOMOV
„KÁMOŠ“
Jen ty a Charles umíte najít zatoulané štěně v knihkupectví.
- Bylo venku v krabici. - To je hrozný.
Já vím, ale není roztomilý?
A jak mu to sekne v předsíni?
Pojďte.
Zavřeš prosím, aby neutekl?
Jdeme.
Tak jo. Abychom děti pro klub nadchly,
musíme je nalákat. Přitáhnout jejich pohledy.
Nepřeháníme to?
Co vyvěsit vyprávění o tom, co pro nás čtenářský klub
- v jejich věku znamenal? - Chceš je povzbudit ke čtení
vyvěšením textu, co si neumí přečíst?
Možná jsem to nedomyslela.
Proč si ti dva hrají a tamten ne?
Potřebují lepší jména než „ti dva“ a „tamten“.
Máma bude Rubínka
a štěňata Diamant, Smaragd a Topaz.
Pěkný nápad, ale není to moc okázalý? Víte, co by bylo hustý a nápaditý?
Jména podle periodický tabulky.
Argon, bor, xenon a germanium.
Kapitánka, Kakao, Skořice a Kámoš?
Nechápu logiku.
Ani já ne. Ale tohle bylo v krabici.
„Postarejte se o Kapitánku, Kakao, Skořici a Kámoše.“
Tak jo.
Máma bude Kapitánka…
Protože lodi velí.
A ty budeš Kakao.
Určitě. Ale co Skořice a Kámoš?
Kámoši?
Jsi Kámoš?
Máme odpověď.
Skořice musí ven.
A naši? Uvidí vás. Už znají Kámoše.
Skořice a Kámoš jsou úplná dvojčata. Nic nepoznají.
Skořice.
Skořice? Skvělý jméno.
Hodí se k ní.
- K ní? Lizzie říkala, že je to kluk. - Jo?
Asi jste se přeslechli. Mluví moc rychle.
Ten bílý pruh na čumáku je nějaký širší.
Štěně. Roste a mění se.
Ani neměla tu černou skvrnu na hlavě.
- Jen se ušpinila venku. - A ten ocas?
Takže jsme nelhali, jen jsme skutečnost trochu zmírnili.
Pardon, že jsme to druhé štěně zamlčeli. Báli jsme se, že nám nedovolíte…
Přece jsme je nemohli rozdělit.
Je to všechno? Žádná další štěňata?
Žádná štěňata. Slibujeme.
Ale ona není štěně.
Omlouvám se. Neměla jsem se na tom podvodu podílet.
Moc nepomáháš.
Promiň. Zavolám ti.
Nashle.
Vidíte? Proto jsme je zamlčeli. Abyste se nezlobili a nezakázali je.
Lizzie. Co nás určitě rozzlobí?
Neupřímnost.
Jak bychom mohli odmítnout opuštěnou mámu se štěňaty?
Jsme snad necitové?
Odpověď je „ne“.
Zazmatkovali jsme.
Opravdu nás to mrzí.
Ahoj.
Táhneme za jeden provaz. Jasný?
- Můžeme o ně pečovat? - Ale žádná tajemství.
- Už žádná. - Určitě.
Dobře.
Ty jsi roztomilý, viď?
To je Kámoš.
Mysleli jste, že nás ošálíte?
- On jo. Já ne. - Hej!
Ti psi se tu množí jako králíci.
Králíci. To je ono.
Na.
Nebudeme mít i králíky, že ne?
Mě už nic nepřekvapí.
ÚTULNÉ KNIHKUPECTVÍ – KLUB KNIHOMOLŮ SO 14:00
Čtením k úspěchu.
Odvahu jako králík Petr. Přiskočte k zápisu.
Skvělý nápad. Čtete tady?
Jo. V knihkupectví. Budeme číst Králíčka Petra.
Toho miluju.
A Issaca to zaujalo.
- Máš rád králíky? - Štěňata.
Pojď. Už musíme jít.
Nabízíme je k adopci.
Popřemýšlíme o tom.
Široká nabídka.
Holky, jsem na vás hrdá.
Na sobotu máme skoro plno.
To je skvělý!
Nepodceňujte sílu literatury.
A štěňat.
„Hupka, Dupka a Bambulka byli hodní králíčci…“
Kámoši. Neškemrej. Jsi jako Petr.
„Šli po cestě, aby posbírali…“
Kámoši. Jsi roztomilý a přesvědčivý.
Ale teď jsi měl laskominu.
„Šli po cestě, aby…“
- Prosím. - Co je?
Chystám se na čtení v Klubu knihomolů, a Kámoš škemrá o jídlo.
- I u tebe? - Cože?
Nikdy jsem neviděl psa tak škemrat. Jako by měl hlad, ale jedl.
Má prázdnou misku.
Vypadá, že zhubl.
To je divný.
Není to divné. Kámoš je omega, takže má nejnižší postavení.
Je nedochůdče?
To je nejasné označení.
Ale znamená to nejmenší a nejslabší z vrhu.
Ale není o moc menší než Kakao a Skořice.
Přesně. Proto raději říkám „omega“.
Nejde o velikost ani sílu, jen nemá vůdcovské sklony
a vyhýbá se konfrontaci.
Ale proč je pořád hladový?
Když se nedíváte, Skořice a Kakao ho odstrčí a sežerou mu jídlo.
Jsou tak přátelští. Na šikanu nevypadají.
Není to jako u lidí. Psí instinkt je nutí bojovat o jídlo a teplo.
- Chudák. - Neboj.
Trocha pozornosti a bude mu líp. Krmte ho zvlášť.
Je roztomilý, že?
Nejroztomilejší.
„Petr byl vyděšený.
Pobíhal po zahradě,
protože zapomněl cestu zpět k bráně.“
„Jednu botu ztratil v zelí
a druhou v bramborách.“
Mami, chci domů.
To je dobrý, zlato. Už je skoro konec. Neboj, jsem tu.
„Možná by utekl,
kdyby bohužel nenarazil na husu…“
- Ano, Julie? - Proč má Petr jen dvě boty?
Autoři a nakladatelé postavy často polidšťují,
abychom jim lépe porozuměli.
Je čas na svačinu. Dnes si dáme…
Mrkve.
Ahoj Issacu. Bavíš se dobře?
Tati.
Celou dobu jsme s Isaacem mluvili
o adopci jednoho z těch štěňat. Máte je?
- Jo, máme. - Skvělý.
Dejte nám vědět, kdy můžeme přijít.
A neříkejte mu to, ale těším se víc než on.
Bude to tajemství.
Jdeme.
Omlouvám se za Parker.
Příběhy miluje, ale v kolektivu dětí je neklidná a nervózní.
Možná je to na ni moc
- a taky nechci rušit. - Ne.
Parker neruší. Přijďte příští týden zase.
Uděláme to pro ni pohodlnější.
Děkuju za pochopení. Ještě to zkusíme a uvidíme.
Jo.
- Jaký je plán pro Parker? - Nevím.
- Už mi chybíš. - Starej se o ségru.
Dobře že chcete oba.
Nezáměrně. Nemáme na výběr.
Mají se moc rádi. Nejde je rozdělit.
Pokud nechceš jen jednoho?
Ne, dva jsou lepší.
Jo.
Děkujeme.
- Nezapomeňte poslat fotky. - Určitě.
Jdeme. Pojď, Issacu.
Tak to byl úspěch.
Asi.
- Lituješ Kámoše? - Nevšímali si ho.
Asi to ani nechtěl.
Aspoň může jíst, kdy chce.
Pravda.
Na.
Kam jde?
Nejspíš si to schová.
Je zvyklý bojovat o jídlo. Bojí se, že o něj přijde.
Zlatíčko.
Zábava s Kámošem?
Mrzelo mě, jak si schovával jídlo.
Víš, že po Halloweenu děláme totéž?
Je to instinkt. Psi to dělávají. Věřím doktorce Abby. Kámoš bude v pohodě.
Doufám. Zvláštní. Chtěl jsem ho rozveselit,
ale on vycítil, že jsem smutný, a povzbudil mě.
Tak jsem to měla se Stínem.
Někteří psi umí pečovat.
Ahoj.
Asi tě slyšela.
Jo.
Ahoj.
ÚTULNÉ KNIHKUPECTVÍ
„Zlatovláska už na máminy zákazy nikdy nezapomněla.“
„Už opravdu nikdy.“
Konec.
Otázky?
Ano, Parker?
- Přijde Kámoš i příště? - Možná. Líbíš se mu.
Děkuju, děvčata.
Děkuju, děti. Uvidíme se zase za týden.
Díky.
Přivést Kámoše byl super nápad.
Parker tak byla v přítomnosti ostatních klidná.
Chtěli jsme jí pořídit psa a dnešek mě v tom ujistil.
Víte, Kámoš hledá nový domov.
Opravdu? Promluvím s Parker.
Ahoj.
Čau.
Vy dvě jste i teď moje hvězdy.
Pomáháme rády.
Zlatovlásku jsem četla už stokrát
a přečetla bych ji zase.
- Na těch starých něco je. - Mám si to brát osobně?
Ne, já…
Půjdu si najít čtení.
Lizzie, hele.
Jo.
Kámoš si našel novou paničku.
Bude mi moc chybět.
Kámoš se přišel rozloučit.
Máme tě rádi.
Je to to nejlepší štěně.
Přesně tak.
Smíme na procházku?
Ahoj.
To bylo moc milé.
Psi se do knihkupectví opravdu hodí.
Dětem se Kámoš moc líbil.
Nepotřebujete do obchodu maskota?
To by bylo skvělé, ale vychovávat štěně a starat se o obchod
by na mě bylo asi moc.
Jo, to chápeme.
Se štěňaty je moc práce.
Ale víte, na těch starých něco je.
Líbíte se jí.
Jak by ne?
Máme toho hodně společného.
Pamatuju si, jak se starala o své děti.
Je skvělá máma.
Něco pro tebe mám, Lizzie.
Nová Smithersová!
Právě ji vydali.
Charlesi.
Psí bojovník, první vydání?
Původní příběh Lorda Koha mám nejradši.
Omluvte nás, půjdeme se s Kapitánkou projít kolem bloku
a povyprávíme si o minulosti.
Příběh se šťastným koncem? Čtyři psi našli domovy.
- Jo. - S mámou
- se zlepšujeme. - To jo.
- Omrkneme knížky? - Jo.
Jo.
PODLE KNIH ŠTĚŇÁTKA HLEDAJÍ DOMOV
Překlad titulků: Veronika Ageiwa