PRIEŠ ŠEŠERIUS METUS
JAUKUS KNYGŲ KAMPELIS
„Jis baisiai išsigando. Pamiršęs kelią iki vartų,
Petriukas nuskubėjo per visą sodą.
Tarp kopūstų pametė vieną batą,
o tarp bulvių - kitą.“
Taip, Lize?
Triušiai turi keturias kojas. Kodėl Petriukas turi tik du batus?
Labai geras klausimas, Lize. Aptarsime tai po skaitymo.
Marija.
Iliustracijos praturtina pasakojimą.
Parašysiu gražų laišką redaktoriui.
Esu tikra, jis bus pamalonintas.
Judvi - mano žvaigždutės.
Klausėtės kiekvieno žodžio. Ir kiekvieną jį nagrinėjote.
- „Triušis Petriukas“ mano mėgstamiausias. - Mano - „Auksaplaukė“.
Keista, už meilę skaitymui turim dėkot lokiams ir triušiams.
- Ir Fibei. - Nereikia nė sakyti.
Bet gerai, kad pasakei.
Ilgiuos „Knygų graužikų“ programos.
Palaukit. Ilgitės?
Na, pernai teko baigti skaitymus.
Nepakako norinčiųjų.
Kaip nepakako? Juk čia skaitymas.
Regis, yra smagesnių būdų praleisti popietę,
- nei būti su sene iš knygyno. - Jūs ne senė iš knygyno,
- o ponia Fibė iš knygyno. - Būtent.
Pasiilgstu būti apsupta mažųjų smalsuolių.
Ypač kai jiems reikėdavo pagalbos.
Atrodė, kad padedu.
Aš tikra, kad sudomintume vaikus šia programa.
Būtų nuostabu.
Ką sakai? Prisidėsi?
Atsiliepsiu į „Protėvių šauksmą“.
„Mažosioms moterims“ viskas įmanoma.
Turiu „Didžiųjų lūkesčių“ šiai programai.
Vėl knyginiai juokeliai?
Bijau, kad taip.
Jis kaip apsėstas.
Pasitaupyk, Čarlzai.
Palauk. Letena ką tik įkalino Moši Mošą šokoladiniame narve.
Matai?
Girdėjot?
Garsas iš ten.
Mama ir du šuneliai?
Žiūrėkit! Dar vienas.
Nesuprantu. Kas paliktų šunis stovėjimo aikštelėje dėžėje?
Nežinau.
Ką darysime?
Negalim taip įeit. Kas, jei neleis?
- Keturi šunys - daug. - Tu teisus.
O jei pirma parodytume vieną?
Kai jie priims ir pamils jį, parodysim likusius.
Nežinau. Prastai jaučiuos nesakydama tiesos.
Mes nemeluojame, tik…
- Neskubam atskleisti tiesos. - Taip.
Turime padėti jiems.
Gerai. Prisidėsiu.
Palinkėk sėkmės.
- Sveiki. - Sveika, širdele. Kaip knygyne?
Gavai savo norimą naują Kitės Smiters knygą?
Ne, jos dar nėra. Bet štai ką radau.
„BADIS“
Tik judu su broliu sugebėtumėt rasti benamį šunelį knygyne.
- Iš tiesų radome jį lauke dėžėje. - Siaubinga.
Žinau, bet ar esat matę ką mielesnio?
Pažiūrėkim, kaip mielai jis atrodys prieškambaryje.
Eime.
Galit uždaryt duris, kad neišbėgtų?
Einam.
Gerai. Jei norim sudominti vaikus „Knygų graužikais“,
reikia kažkuo juos pritraukti.
Kažkuo vaizdingu.
Tikrai ne per daug galvojam?
Pakabinkim iškabą su rekomendacija -
kiek daug mums davė programa,
- kai buvom mažos. - Skatinsi vaikus mokytis skaityt,
iškeldama iškabą, kurios jie negalės perskaityt?
Gal per mažai pagalvojau.
Kažin, kodėl tiedu visad žaidžia, o anas - ne.
Jie tikrai nusipelnė geresnių vardų nei „tiedu“ ir „anas“.
Gal mama - Rubinė,
o jos vaikai: Deimantė, Smaragdė ir Topazas.
Mintis man patinka, bet ar tai ne per daug blizgu?
Žinai, kas būtų šaunu ir kitokio?
Periodinės lentelės elementų vardai.
Argonas, Bora, Ksenona ir Germanė.
Arba Škiperė, Kakava, Cinamonė ir Badis.
Nesuprantu sąsajos.
Aš ir ne. Bet radau šitą dėžėj.
„Prašau pasirūpinti Škipere, Kakava, Cinamone ir Badžiu.“
Gerai.
Spėju, mama yra Škiperė…
Nes ji laivo kapitonė.
O tu Kakava.
Garantuotai. Bet kas Cinamonė ir Badis?
Badi?
Tu Badis?
Regis, turim atsakymą.
Cinamonei reikia į lauką.
Jei tėvai pamatys? Jie jau susipažino su Badžiu.
Cinamonė ir Badis beveik dvyniai. Jų neatskirs.
Eime, Cinamone.
Cinamonas? Puikus vardas.
Manom, kad jai tinka.
- Jai? Tavo sesuo sakė, kad tai berniukas. - Sakė?
Jums turbūt pasigirdo. Gi žinot, Lizė greitai kalba.
Balta juosta ant snukio platesnė, nei pamenu.
Šuniukai vis auga ir keičias.
Nepamenu ir tos rudos dėmės ant galvos.
- Purvas. Buvom lauke. - Kur uodegos galas?
Taigi tai visiškai nebuvo melas, labiau nuslėpimas.
Atsiprašom, kad nepasakėm apie antrąjį šuniuką.
Tik nerimavome, kad neleisit priglaust…
Nežinojom, ką daryt. Negalėjom jų atskirt.
Ar jau visi? Baigėm? Namuose nėra daugiau šuniukų?
Daugiau nėra. Garbės žodis.
Teoriškai ji ne šuniukas.
Atsiprašau, ponai Pitersonai. Man nederėjo prisidėti prie apgaulės.
Nepadedi.
Atleisk. Paskambinsiu tau vėliau.
Viso.
Matot? Dėl to ir nenorėjom sakyt.
Žinojom, kad supyksit ir neleisit visų priglaust.
Lize. Koks vienintelis dalykas, dėl kurio pykstam?
Kai būnam nenuoširdūs.
Kaip galėjot pagalvot, kad nepriglausim
vienišos mamos su trimis vaikais?
Mes beširdžiai?
Teisingas atsakymas „ne“.
Mes supanikavome.
Labai atsiprašome.
Ei.
Nepamirškit: visi esam ta pati komanda.
- Galim visus priglaust? - Jei tik nebebus daugiau paslapčių.
- Nebebus. - Tikrai.
Gerai.
Šitas ypač meilus, taip?
Čia Badis.
Tikrai manėt, apkvailinsit mus?
- Jis manė. Aš - ne. - Ei!
Prašyčiau. Šunys čia dauginasi it triušiai.
Triušiai. Būtent.
Imk.
Juk nepriglausim ir triušių?
Dabar jau niekas nebenustebintų.
JAUKUS KNYGŲ KAMPELIS - KNYGŲ GRAUŽIKAI SKAITYMAI ŠEŠTADIENIAIS 14.00 VAL.
Nedvejoki, skaityti išmoki!
Būkit drąsūs kaip triušis Petriukas. Strykt ir užsirašykit!
Kokia puiki mintis. Čia vyksta skaitymai?
Aha. „Jaukaus knygų kampelio“ viduje. Skaitysim „Triušį Petriuką“.
Dievinu „Triušį Petriuką“.
Aizekas taip pat atrodo susidomėjęs.
- Patinka triušiai? - Čia šunys.
Nagi. Turime eiti.
Juos galima priglobti.
Tikrai pasvarstysime.
Šiandien mes du viename.
Labai didžiuojuosi jumis.
Šeštadienio sąrašas beveik pilnas.
Tai nuostabu!
Niekad nenuvertinkit literatūros galios.
Ir šuniukų triušiukų.
„Šleputis, Niūrutis ir Pūkuodegis
buvo geri triušiukai, jie nuėjo“…
Badi. Baik prašyt. Tu kaip triušis Petriukas.
…„nuėjo takeliu pririnkti juodų“…
Badi. Tu labai mielas ir įtaigus.
Bet ką tik gavai skanėstą.
…„nuėjo takeliu ir“…
- Prašau, Badi. - Kas yra?
Ruošiuos „Knygų graužikų“ skaitymui,
bet Badis vis prašo ėdesio.
- Ir tavęs? - Kaip suprasti?
Nesu matęs, kad šuo tiek prašytų, kiek Badis.
Apsimeta badaujančiu, nors žinau, kad ėdė,
nes jo dubenėlis visad tuščias.
Bet jis atrodo sulysęs.
Keista.
Visai nekeista. Badis - vados omega,
tai reiškia, kad jis paskutinėje vietoje.
Tai jis silpniausias?
Silpniausias - netikslus įvardijimas.
Dauguma galvoja, kad tai mažiausias, silpniausias šuniukas.
Bet Badis ne tiek ir mažesnis už Kakavą ar Cinamonę.
Būtent. Todėl man labiau patinka terminas „omega“.
Esmė ne dydis ar jėga, jis tiesiog nenori būti lyderiu
ir vengia konfrontacijos.
Bet kodėl jis visad alkanas?
Jei neprižiūrėsite, kaip jie ėda,
Cinamonė ir Kakava nustums jį ir suės jo porciją.
Kakava ir Cinamonė draugiškos. Neatrodo kaip peštukės.
Jos nėra peštukai, kokie būna žmonės.
Tiesiog šunys turi instinktus varžytis dėl maisto ir šilumos.
- Vargšas Badis. - Nesijaudinkit.
Atkreipkit dėmesį ir viskas bus gerai.
Šerčiau jį atskirai.
Jis labai mielas, tiesa?
Pats mieliausias.
„Jis baisiai išsigando.
Pamiršęs kelią iki vartų,
Petriukas nuskubėjo per visą sodą.“
Tarp kopūstų pametė vieną batą,
o tarp bulvių - kitą.“
Noriu namo, mamyte.
Nieko, brangute. Jau beveik baigė. Nesijaudink, aš čia.
„Gal jam ir būtų pavykę pabėgti,
jei, savo nelaimei, nebūtų sutikęs žąsies“…
- Taip, Džulija? - Kodėl Petriukas turi tik du batus?
Rašytojai ir redaktoriai dažnai nusprendžia personifikuoti veikėjus,
kad geriau su jais susitapatintume.
Metas užkandžių pertraukėlei. Šiandien valgysim…
Morkas.
Labas, Aizekai. Tau smagu?
Tėti.
Na, mudu su Aizeku visąlaik tarėmės
dėl šuniuko, dar galime priglobti?
- Taip, galima. - Puiku.
Praneškite, koks laikas jums patogus.
Ir nesakykit jam, bet aš labiau nekantrauju nei jis.
Tai mūsų paslaptis.
Eime, Aizekai.
Atleiskit dėl Parker.
Ji dievina istorijas, bet šalia kitų vaikų tampa nerami ir baikšti.
Manau, jai per daug visko.
- Nenoriu trukdyt grupei. - Ne.
Parker netrukdo. Atsiveskit ją kitą savaitę.
Sugalvosim, kaip jai jaustis patogiau.
Ačiū už supratingumą. Pabandysim darkart.
Gerai.
- Koks mūsų planas dėl Parker? - Neįsivaizduoju.
- Ir aš tavęs pasiilgsiu. - Rūpinkis sese.
Džiugu, kad imat abi.
Ne taip žadėjom, bet kitaip negalėjom.
Jos taip viena kitą myli, negalim išskirt.
Nebent norėtum tik vienos, Aizekai.
Dvi geriau, tėti.
Pritariu.
Labai jums dėkoju.
- Nepamirškit atsiųsti nuotraukų. - Žinoma.
Eime, draugužės. Einam, Aizekai.
Na, neblogai pasisekė.
Aha, turbūt.
- Nesmagu dėl Badžio? - Jo beveik nepastebėjo.
Manau, Badis nenorėjo būt pastebėtas.
Bent jau galės ėst kada panorėjęs.
Tiesa.
Štai, Badi.
Kur jis eina?
Turbūt slepia.
Taip paprato varžytis dėl ėdalo,
galvoja, kad kas nors atims.
Mielas mažylis.
Leidi laiką su Badžiu?
Pagailo, kai pamačiau jį slepiant ėdalą.
Juk suvoki, kad mes darom tą patį po Helovino.
Slėpt maistą - instinktas, Čarlzai. Daug šunų tai daro.
Tikiu gyd. Abės žodžiais. Badžiui viskas bus gerai.
Tikiuosi. Juokinga, atėjau jį pralinksmint,
bet pajutęs, kad aš liūdnas, jis pralinksmino mane.
Žinai, man panašiai buvo su Šešėliu.
Kai kurie šunys natūraliai globėjiški.
Labas.
Manau, ji tave girdėjo.
Aha.
Labas.
JAUKUS KNYGŲ KAMPELIS
„Auksaplaukė niekad nepamiršo nesielgti, kaip mama liepė nesielgti.“
„Niekada, niekada, niekada.“
Pabaiga.
Turite klausimų?
Taip, Parker?
Badis bus ir kitą savaitę?
Turbūt. Panašu, kad patinki jam.
Ačiū, damos.
Ačiū, draugai. Pasimatysime kitą savaitę, gerai?
Ačiū.
Nuostabi mintis atsivesti Badį.
Būtent jo reikėjo, kad Parker nurimtų ir atsipalaiduotų šalia vaikų.
Keista, galvojome įsigyti šuniuką.
Dabar sprendimas aiškus.
Žinote, Badis ieško nuolatinių namų.
Tikrai? Pakalbėsiu su Parker.
Labukas.
Labas.
Ką galiu pasakyti, tebesat mano žvaigždutės.
Mums malonu padėti.
Skaičiau „Auksaplaukę“ gal šimtą kartų
ir galėčiau paskaityt dar tiek.
Kas sena, tas gera.
Turėčiau įsižeisti?
Ne… Aš…
Susirasiu ką paskaityti.
Lize, žiūrėk.
Aha.
Regis, Badis rado nuolatinį glėbį.
Labai labai jo pasiilgsiu.
Badis atėjo iš tikro atsisveikint.
Mylim tave, Badi.
Jis pats šauniausias šuniukas.
Ir mes taip manom.
Galim vest jį pasivaikščiot?
Labas.
Kaip miela.
Šunys ir knygynai išties puikus derinys.
Vaikams labai patiko Badis.
Gal apsvarstykit talismaną „Jaukiam knygų kampeliui“?
Mielai, bet auginti šuniuką ir tvarkyti knygyną
man būtų truputį per sunku.
Aha, visiškai suprantame.
Šuniukams reikia daug darbo.
Bet, žinote, kas sena, tas gera.
Jūs jai patinkat.
O kaip kitaip?
Be to, turime daug bendra.
Atsimenu, kaip neseniai ji stebėjo savo vaikus.
Ji šauni mama.
Turiu tau kai ką ypatingo, Lize.
Naujoji Kitės Smiters knyga!
Ką tik iš spaustuvės.
Čarlzai.
Pirmas „Didingo šuns kovotojo“ leidimas?
Mano mėgstamiausias. Lordo Ko pradžios istorija.
Mudvi su Škipere atsiprašysime, eisim pasivaikščiot po kvartalą
ir pasidalinsime praeities istorijomis.
Ši istorija su laiminga pabaiga, tiesa?
Visi keturi šunys rado namus.
- Aha. - Mes su mama
- vis tobulėjame šioje srityje. - Taip.
- Nori apžiūrėti knygas? - Eime.
Gerai.
PAGAL ELENOS MAILS MOKOMŲJŲ KNYGŲ SERIJĄ „THE PUPPY PLACE“
Išvertė Kristina Čeidaitė