Užklupusi audra buvo niekis ryžtingam detektyvui Breniganui,
kai šis išlindo iš šešėlių
pasitikinčiai sukišęs rankas į mėgstamiausio palto kišenes.
„Jis rado galutinį įkaltį, - sušnibždėjo Demontė. - Jis Breniganas.“
Detektyvas atsikrenkštė ir labai tyliai pranešė…
Amelija Erhart buvo 16-oji moteris, gavusi piloto licenciją, žinot?
- Lize, ką darai? - Skaitau Stefės rekomenduotą biografiją.
Dabar klausom detektyvo.
Kurį girdėjom tūkstantį kartų.
Be to, mes jau čia. Reikėtų eit vidun.
Tu jau kopijuoji Stefę.
Ji visad pasikeičia pas tetą Lindą.
- Nepasikeičiu. - Pasikeiti.
Gana. Ką aš jums sakiau?
Kad teta Linda, Stefė ir Bekė ką tik persikraustė
iš Manhatano į „Handoverį“.
Andoverį.
Stefės įtaka.
Žinai, galėtum prisijungt prie žvejybos.
Brist iki juosmens į ledinę upę nebeatrodo taip blogai.
Šį savaitgalį mums svarbu šeima, ne kivirčai.
Aišku?
- Aišku. - Taip.
Nekantrauju sužinot, ką suplanavo Stefė.
Praeitą kartą Niujorke valgėm kebabus iš kiosko.
Ir žiūrėjome miuziklą.
Matei? Manau, ten nubėgo šuo.
Mes kaime. Greičiausiai ten elnias.
Iš kur žinai? Nesi mačius elnio.
- Tu irgi nesi. - Ir?
Bagažinėj yra dar viena meškerė. Tik sakau.
„BLYKSNĖ“
- Sveiki! Labas! - Labas.
- Oho! Sveikas, Polai. - Sveika.
Eikšen.
Smagu jus matyt. Jau kandidatuoji į prezidentus?
- Dar neskubu apsispręst. - Šaunuolė.
Teta Linda!
Štai mano mažasis šunų užkalbėtojas!
Užkandžiai spintelėje. Limonadas šaldytuve.
O rytoj ryte kepsiu ne vieną, ne du,
o tris savo firminius obuolių pyragus.
Jėga!
Geriausia tai, kad dėsiu juos atvėsti ant daržinės palangės.
Kaip kaimiška.
Tuoj vištas auginsi.
Jei prakalbom apie bailius viščiukus, Polai,
vyksti žvejot, nes bijai pralošt šachmatais?
Vykstu žvejoti, kad neprarasčiau darbo.
Kapitonė Karter rimtai žiūri į kasmetinę ugniagesių žvejybos išvyką.
Pasimatysim sekmadienį. Pasilinksminkit. Per daug nepasiilkit.
- Lize! - Čarlzai!
- Labas. - Gali nesijaudinti.
Labas.
- Sveikos. - Labas, dėde Polai.
Labas, dėde.
- Dabar aš nenoriu važiuot. - Palydėsiu tave.
Jau manėm, nesulauksim.
Oho. Namas didžiulis.
- Aprodysiu. - Ne, aš galiu.
Šienas, daržinė, šienas.
Ką pamiršau? Dar šieno.
Eime, Stefe. Aprodykim.
- Nenori pamatyti fermos? - Ne dabar.
Jūs su Čarlzu pažaiskit. Eime, Lize.
Einam.
Eikim į daržinę. Parodysiu, kur susilaužiau ranką.
Rytoj ryte. Dabar vėlu, Beke.
Gerai.
Parodyk Čarlzui palėpėje rastą seną paveikslą.
Ak, taip!
Tai erdvėlaivis, bet apvertus - Elvis Preslis!
- Geras! - Varom.
Lėčiau!
Mums mažiausiai reikia dar vienos traumos.
Va taip ir nukritau nuo kopėčių.
- Džiaugiuos, kad tu sveika. - Ir aš.
Argi ne šauni daržinė?
Jums su Stefe labai pasisekė.
Stefei čia nepatinka.
- Daržinėje? - Ne, kaime.
Ji paniurusi nuo tada, kai išvykom iš Niujorko.
Seniau eidavom į kokį Centrinį parką,
dabar ji neišeina iš kambario.
Gaila.
Nepriversiu jos pamėgti.
Tad pati prisigalvoju nuotykių. Taip bus ir šį savaitgalį.
- Nuo ko pradėsim? - Nuo geriausios vietos žemėje.
„PAS DRAKERĮ“
Sveikas atvykęs į „Drakerio kertelę“.
Oho. Čia visko yra.
Čia nieko nėra.
Niujorke yra metro, muziejų,
bet kokio maisto bet kokiu paros metu.
Yra nuostabus teatras.
Čia mes prie Hadsono upės.
Turbūt tądien suvalgiau septynis picos gabaliukus.
Pameni?
Dieve. Vandens taksi ekskursija.
Tiek daug žinojai apie miestą, kad apsimetėm jaunosiom gidėm.
Lyjant laukėm eilėj, kad išbandytume tą japonišką kepyklėlę.
Vis dar pasvajoju apie mačios pyragus.
Suvenyrų parduotuvė. Vargeli.
Ką veiksim rytoj?
Netoliese yra Džo Bitmark ferma.
Galim pašert avis, įlipt į persiką.
- Gal Džo pavėžins mus traktoriumi! - Geras.
O čia pat kaimynystėj yra namas vaiduoklis.
- Ten tikrai vaidenas? - Aha.
Sena ūkininko troba, kuri tuščia jau 24-ius metus.
Ten nieko nėra, tik Hadli vaiduoklis.
Hadli - ūkininkas?
Hadli buvo karvė.
Pasak legendos, vis dar gali išgirst ją prašančią avižų.
- Kas ten? - Nežinau.
Tai mamos pyrago forma.
Šuo.
Ramiai. Neskriausim tavęs.
Gerai, kad mama iškepė tris pyragus.
Ji be antkaklio, tik su skarele.
Gal reikėtų pasakyti Stefei su Lize.
Arba tai gali būti mūsų nuotykis, kaip sakei.
- Patys išspręsime mįslę. - Aš už.
Nebijok. Rasime tavo namus.
Manau, ji vis dar išalkus.
Gerai. Vidury yra likusio kepsnio.
Gerai, tobula. Kas dar?
Gal limonado užgerti?
Labas, mama.
Jetus, Linda. Kažin, kur dingo tas obuolių pyragas.
Klausykit. Mūsų šeima turi taisykles.
Jei nugvelbiat visą pyragą,
turit prie jo pasiimt ir ledų.
Taip, tu teisi.
Ką sau galvojom?
Ačiū.
- Prie pyrago. - Einam.
Neišmanėliai.
- Jie kažką slepia. - Be abejo.
Turiu pyrago.
Paimsiu ledų.
Lize, žiūrėk. Mano žolės riedulio komanda.
Aha. Pamenu jas iš visų vaizdo įrašų, kuriuos vakar rodei.
Gali padaryt trumpą filmuką su geriausiom akimirkom.
Šaunu. Padarykim šiandien.
Arba galim paveikti kažką kito kur nors čia.
Nežinau, gal kur nors už tavo kambario ribų?
Patikėk manim. Ten nieko nėra.
iš kur žinai? Žiūrėjai aplink?
Kam? Vis tiek visi mano draugai Niujorke.
Na… jei prisijungsi prie riedulio komandos naujojoj mokykloj,
susirasi naujų draugų.
Dykynėje nėra žolės riedulio.
Neįtikėtina, kad turim vandentiekį.
Ei, Stefe. Gali atidaryt? Ten pica.
Kaimo pica.
Gardaus picadienio.
Manau, kad užsisakėme dvi.
Taip. Ji ant dviračio. Tuoj grįšiu.
- Ji atrodo gan šauni. - Žmonės čia nešaunūs.
Gerai.
Ei, ant jos marškinėlių - senas lėktuvas. Tu dievini Ameliją Erhart.
- Regis, mačiau ją mokykloje. - Puiku. Prisistatyk.
Nežinau.
Gal bent pamėgink.
Atsiprašau.
Niekis.
Atrodo, abi lankome Baksterio mokyklą. Aš Stefė.
O, taip. Aš Penė. Na, pasimatysim.
Gerai pasisekė.
Truputį išmanau apie mįsles.
Mums reikia užuominų.
Kad išsiaiškintume, iš kur šis šuo,
turime viską apie ją išanalizuoti.
Mes težinome, kad ji atėjo vakar.
Kas vakar galėjo nutikti, kad ji pabėgtų?
Norėčiau žinoti jos vardą. Prašau.
Lak vandens.
Ramiau.
Tas garsas išgąsdino tave?
Pala. Didelis garsas.
Aišku! Vakarykščiai griausmai ir žaibai bus ją išgąsdinę.
Todėl ji pabėgo.
Pavadinkim ją Blyksne. Kaip žaibo blyksnis.
Parvesim tave namo, Blyksne. Mums tereikia daugiau užuominų.
Pala. Kažkur mačiau tokią skarelę.
„Pas Drakerį“! Skarelė yra iš ten.
Gal jie žinos, iš kur Blyksnė.
Kas ta Blyksnė?
Kalytė, kurią radom su Beke.
Radot šunį? Kodėl man nesakei?
Nes nenorėjai su mumis būti, pameni?
Kažkas kirba atmintyje.
Kai būni su Stefe, pamiršti mane.
Tad nutariau pats surasti Blyksnės šeimą.
Su Beke.
Tu teisus.
Labai džiaugiaus matydama Stefę,
bet neturėjau tavęs pamiršt.
Nekaltinu, kad padarei man tą patį.
Atsiprašau.
Radom svarbią užuominą.
- Nori eit kartu? - Galėčiau pailsėti nuo Stefės įtakos.
Štai! Matai?
- Tokia pati kaip Blyksnės. - Pone Drakeri!
Jau vėl grįžot?
Maniau, kad kaip reikiant prismaguriavot.
Bet jums pasisekė.
Ką tik gavom karamelinių saldainių.
Tų su šokoladu?
Iš tiesų radom paklydusį šunį. Ieškome šeimininko.
Jos skarelė iš jūsų parduotuvės.
Gal pamenate, kam pardavėte ją?
Kas mėnesį parduodu begales tų skarelių.
Nė nenutuokiu, kas galėjo ją nusipirkt.
Kai kas atrodo ištroškusi.
Prašau.
Galit pakabint raštelį ant mūsų skelbimų lentos.
- Esu tikras… Ei! - Blyksne!
- Blyksne!
O jei niekad nerasim jos šeimos?
Tai mūsų sritis.
Jei kas ir gali surasti Blyksnės namus, tai - mudu.
Ir Bekė.
Labai norėčiau aplankyt jūsų globotus šunis.
Mes irgi.
Tikiuos, ir Stefė norės.
Abejoju. Ji beveik nieko nebenori veikt su manim.
Kas yra, Blyksne?
Kas ta Blyksnė?
Sveika, Stefe.
Aš tik padedu Bekei ir Čarlzui.
Radom paklydusį šunį ir ieškom jos namų.
Aišku. Na, eime, Lize.
Esu tikra, jie susitvarkys.
Lize, einam.
Tiesą sakant, Stefe, aš verčiau pabūsiu čia.
- Tikrai? - Aha.
Taigi, ką dabar darytų detektyvas Breniganas?
Ieškotų daugiau užuominų.
Gerai. Štai ką žinau apie borderkolius.
Jie genialūs ir labai energingi,
išveisti ganyti avis. Jie taip pat…
Avis? Vienintelė vieta, kur yra avių - Džo Bitmark ferma.
Blyksnė turėtų būti jų šuo. Varom!
Gerai.
Eikš su mumis.
Į avių fermą? Apsieisiu.
Stefe, palauk.
Padaryk tiek.
Ir jei tau labai nepatiks,
liksim tavo kambary visą savaitgalį.
Prašau.
Negali būt taip blogai.
UOGIENĖS
MEDUS
- Imk. Laikyk Blyksnę. Aš surasiu Džo. - Gerai.
Manau, Blyksnė žino, kur yra.
BITMARKŲ FERMOS PREKYVIETĖ
Ši vieta gan šauni.
Ką manai?
Manau, kad ilgiuosi Niujorko ūkininkų turgaus.
Ten būdavo šviežios duonos, vietinio medaus ir…
Nubrangintų, bet skanių obuolių sidro spurgų.
Kartą paragavus, negali sustot.
- Jūs iš Niujorko? - Ne.
Bet tiekiu krūvai restoranų mieste, tad dažnai ten būnu.
Kuriems?
Pažiūrėkim. „Garrity Field Inn“, „Bonacarti's“…
Dievinu „Bonacarti's“!
- Jų burokėliai mano mėgstamiausi. - Ir mano.
Čia gaminam klevų sirupo ir garstyčių padažą.
- Kaip suprast „čia“? - Negali turėt natūralaus
ūkio produktų be ūkio, tiesa?
- Sveika, Džo. - Labas, Beke.
- Pala. Jūs Džo Bitmark? - Priklauso nuo to, kas klausia.
Čia mano sesė Stefė, pusseserė Lizė ir pusbrolis Čarlzas.
Sveiki atvykę pas Bitmarkus. Kaip ranka, brangute?
Beveik kaip nauja.
Puikumėlis. Mano persikas pasiilgo tavęs.
Yra daugiau gerų žinių.
Žiūrėkit, ką radom.
Labas, meilute.
Koks jos vardas?
Ji ne jūsų?
Ne. Apgailestauju.
Vargšė Blyksnė. Ji tenori namo.
Na, ieškosim toliau.
Sėkmės.
- Malonu susipažint. - Ir man.
Sugrįžk, kai galėsi.
Gaminu kriaušinį balzaminį glajų ir norėčiau tavo nuomonės.
Žinoma.
Ką dabar daryt?
Nežinau.
Turbūt kažką praleidome.
Vėl viską apsvarstykim.
Žinau.
Žinot, kartais gerai padaryti pertrauką.
Paveikti kažką kita, prasiblaškyti.
Beke, pameni, kai mieste man reikėjo pertraukos nuo mokslų?
Nuėjom į Centrinį parką pasimėtyt lėkšte.
Bėk toliau.
- Oho. - Eina sau.
Tai nuostabu, Blyksne.
Ji tikrai jau yra tai darius.
Pasaulinio šunų lėkščiasvydžio čempionais
dažniausiai tampa borderkoliai.
Pala. Pamenat,
pas Drakerį ji prašė vandens, bet jo nelakė?
- Nes ne vandens norėjo. - O lėkštės!
Prie Šermano įlankos mačiau vaikus svaidant lėkštę.
Gal jie ką nors žinos. Čia netoli. Eime.
Gali neprašyt. Aš einu.
Regis, Blyksnė žino, kur esam.
Tai geras ženklas.
Per daug nesitikiu, kad nebūtų kaip su Bitmark.
Kloja! Ei! Žiūrėkit! Kažkas rado Kloją.
Kloja! Eikš.
- Gal ir nieko ko nors tikėtis. - Labas.
Tai Kloja tavo šuo?
Norėčiau. Ji Penės.
Kur tu buvai? Aš taip bijojau.
Ačiū, kad suradot Kloją. Labai dėl jos nerimavau.
Ei. Neseniai pristačiau tau picą.
- Iš tiesų dvi picas. - Aha. Pamenu.
- Stefė, taip? - Aha.
Atleisk, kad keistai elgiaus.
Nerimavau dėl Klojos. Tenorėjau baigti savo pamainą.
Nieko. Būčiau elgusis taip pat.
Ei, žiūrėk.
Oho.
Šaunuolė, Kloja.
Nori pažaisti?
- Aš noriu. - Ir aš.
Aha. Įspėju, mudvi su Beke kietos.
Žaisdavom Centriniame parke.
Tuomet prisijunkit.
Puikiai padirbėjai, detektyve Breniganai.
Na, ką praleidau?
Be dušo?
Kopijuoji Lindą.
Ateik čia. Baik.
Taip baigias mįslė apie lėkščiasvydžio šunį Blyksnę.
Tačiau šįkart vis galvoju,
kas padėjo kam?
Ar „kas kam padėjo“?
Galbūt tai amžiams liks mįsle.
Juk žinai, kad kalbi garsiai, taip?
Ačiū.
PAGAL ELENOS MAILS MOKOMŲJŲ KNYGŲ SERIJĄ „THE PUPPY PLACE“
Išvertė Kristina Čeidaitė