Pēkšņā vētra izrādījās vājš pretinieks detektīva Brenigana nelokāmajai apņēmībai,
kad viņš iznāca no slēpņa,
pārliecināti turēdams rokas sava mīļākā mēteļa kabatās.
"Protams, viņš atradis pēdējo pavedienu," nočukstēja Demonte. "Tas ir Brenigans."
Detektīvs nokrekšķinājās, tad pavisam klusu paziņoja…
Vai zinājāt, ka Amēlija Erharte bija 16. sieviete ar pilota licenci?
-Lizij, ko tu dari? -Lasu Stefas ieteikto biogrāfiju.
-Jā, bet mēs klausāmies detektīvu. -Kuru esam dzirdējuši tūkstoš reižu.
Turklāt esam klāt. Jāiet iekšā.
Tev jau ir Stefas attieksme.
Vienmēr izturas citādi, kad braucam pie tantes Lindas.
-Nekā. -Jā, izturies.
Pietiek. Ko es jums teicu?
Ka tante Linda, Stefa un Bekija nupat pārvākušās
no Manhatanas uz "Hendoveru".
Tā ir Endovera.
Stefas attieksme.
Tu varētu braukt man līdzi makšķerēt.
Stāvēt līdz viduklim ledainā upē šobrīd neizklausās slikti.
Mēs šajā vīkendā koncentrēsimies uz ģimeni, nevis kašķiem.
Skaidrs?
-Skaidrs. -Jā.
Tā gribu redzēt, ko Stefa saplānojusi.
Pagājušajā reizē Ņujorkā gājām ielas stendā ēst šiškebabus.
Un redzējām nebrodvejas izrādi.
Redzējāt? Šķiet, garām paskrēja suns.
Esam laukos. Droši vien briedis.
Kā tu zini? Neesi briedi redzējusi.
-Tu arī ne. -Nu un?
Bagāžniekā ir vēl viena makšķere. Es tik tā.
"ZIBSNE"
-Laipni lūdzu! Sveika! -Sveika.
-Oho! Sveiks, Pol. -Sveika.
Nāc šurp.
Tāds prieks tevi redzēt. Kandidēsi uz prezidenta amatu?
-Nesaku vēl "hop". -Malacīte.
Tante Linda!
Mans mazais suņu vārdotājs!
Našķi - pieliekamajā. Limonāde - ledusskapī.
Un rīt no rīta es cepšu nevis vienu vai divas,
bet trīs manas slavenās ābolu drupačkūkas.
Jā!
Labākais, tās dzesēsies šķūņa logā.
Kā lauciniece.
Drīz tu turēsi vistas.
Ja runājam par vistām, Pol,
vai dodies makšķerēt, lai nezaudētu man šahā?
Dodos makšķerēt, lai nezaudētu savu darbu.
Kapteine Kārtere uztver nopietni depo ikgadējo makšķerceļojumu.
Tiksimies svētdien. Izklaidējieties. Pārāk neskumstiet!
-Lizij! -Čārlz!
-Sveiki. -Vari neuztraukties.
Sveika.
-Sveikas, meitenes. -Sveiks, tēvoci Pol.
Sveiks, tēvoci Pol.
-Nu es negribu braukt prom. -Es tevi pavadīšu laukā.
Domājām, nemūžam neatbrauksiet.
Oho. Milzīga māja.
-Es izrādīšu. -Nē, es varu.
Siens, šķūnis, siens.
Ko aizmirsu? Vēl siens.
Nu taču, Stefa. Izrādām viņiem visu.
-Negribat redzēt saimniecību? -Ne tagad.
Ejiet ar Čārlzu spēlēties. Ejam, Lizij.
Nāku.
Ejam uz šķūni. Parādīšu, kur salauzu roku.
Rīt no rīta. Ir vēls, Bekij.
Labi.
Parādi Čārlzam veco gleznu, ko atradi bēniņos.
O jā!
Kosmosa kuģis, bet, pagriežot otrādi, Elviss Preslijs!
-Forši! -Nāc!
Lēnāk!
Tieši vēl viena negadījuma mums trūkst.
Un tā es nokritu no trepēm.
-Priecājos, ka tev viss labi. -Es arī.
Re, cik foršs šķūnis?
Jums ar Stefu tā veicas.
Stefai te riebj.
-Šķūnī? -Nē, laukos.
Viņa ir neomā, kopš aizbraucām no Ņujorkas.
Mēs mēdzām, piemēram, iet uz Centrālparku, bet nu viņa knapi iziet no istabas.
Tas ir visai skumji.
Ar varu te neiepatiksies.
Tāpēc izdomāju savus piedzīvojumus. Arī šim vīkendam.
-Kur sāksim? -Labākajā vietā uz Zemes.
Laipni lūdzu Drakera stūrītī.
Oho. Te ir viss.
Te nekā nav.
Ņujorkā ir metro, muzeji,
jebkas, ko vien vēlies ēst, jebkurā dienas laikā.
Vienreizīga teātra māksla.
Mēs pie Hudzonas upes.
Šķiet, todien apēdu septiņas picas šķēles.
Atceries šo?
Ak dievs. Ūdenstaksometra tūre.
Tu zināji tik daudz faktu, ka izlikāmies par gidēm.
Atceries, kā lietū stāvējām rindā, lai varam izmēģināt japāņu maiznīcu?
Aizvien sapņoju par zaļās tējas sierakūku, vismaz reizi nedēļā.
Dāvanu veikals. Ak vai.
Ko darīsim rīt?
Netālu ir Džo Bitmarkas saimniecība.
Varam barot aitas, kāpt persikkokā.
-Varbūt Džo mūs izvizinās ar traktoru! -Forši.
Un blakus ir spoku māja.
-Īsta spoku māja? -Jā.
Sena lauku māja, kas vairāk nekā 24 gadus stāv tukša.
Nekā cita, tikai vecās Hadlijas rēgs.
Hadlija bija fermere?
Hadlija bija govs.
Bet runā, ka aizvien varot dzirdēt, kā mauj pēc auzām.
-Kas tas bija? -Nezinu.
Mammas kūkas forma.
Suns.
Viss ir labi. Nedarīsim pāri.
Labi, ka mamma izcepa trīs ābolu drupačkūkas.
Viņai nav kaklasiksnas, tikai tas lakatiņš.
Varbūt jāpastāsta Stefai un Lizijai.
Vai padarīsim to par savu piedzīvojumu, kā tu teici.
-Varam šo noslēpumu atrisināt paši. -Piedalos.
Neuztraucies. Mēs atradīsim tavas mājas.
Šķiet, joprojām izsalkusi.
Labi. Vidējā plauktā ir steika atliekas.
Labi, lieliski. Kas vēl?
Varbūt limonādi, ar ko noskalot?
Sveika, mamma.
Ai, Linda. Nez kurš paņēma pazudušo ābolkūku.
Nu klausieties. Mūsu ģimenē ir likumi.
Ja čiepj veselu kūku,
tad komplektā jāņem arī saldējums.
Jā, tev taisnība.
Ko mēs domājām?
Paldies.
-Kūkai. -Ejam, ejam.
Iesācēji.
-Viņi kaut ko slēpj. -Šaubu nav.
Man ir kūka.
Paņemšu saldējumu.
Lizij, skat. Mana lauka hokeja komanda.
Jā. Atceros viņas no daudzajiem video, ko man vakarnakt rādīji.
Zini, tu varētu samontēt vienu ar labākajiem brīžiem.
Izklausās jautri. Darām to šovakar!
Vai varam te darīt kaut ko citu jautru.
Nezinu, varbūt kaut ko ārpus tavas istabas?
Tici man. Te nekā nav.
Kā tu zini? Vai esi meklējusi?
Kāda jēga? Visi mani draugi ir Ņujorkā.
Nu… varbūt, ja tu pievienosies lauka hokeja komandai jaunajā skolā,
dabūsi jaunus draugus.
Nekurienē nav nekāda lauka hokeja.
Brīnums, ka ir tekošs ūdens.
Ei, Stefa. Atvērsi? Atveda picu.
Lauku pica.
Lai "mīklīga" diena!
Šķiet, mēs pasūtījām divas picas.
Pareizi. Tā ir uz mana velosipēda. Es tūlīt.
-Viņa šķiet forša. -Te nav foršu cilvēku.
Labi.
Ei, viņai uz krekla bija veca lidmašīna. Tev patīk Amēlija Erharte.
-Šķiet, esmu viņu redzējusi skolā. -Lieliski. Iepazīsties!
Es nezinu.
Varbūt vismaz pamēģini?
Atvainojos.
Nekas.
Šķiet, abas ejam Baksterā. Mani sauc Stefa.
O, jā. Penija. Nu, tiksimies.
Lieliski.
Es šo to zinu par detektīvromāniem.
Un mums vajag kādus pavedienus.
Lai noteiktu, no kurienes šis suns nāk, mums jāizanalizē viss, ko par viņu zinām.
Zinām tik to, ka uzradās vakar.
Kas varēja vakar notikt, kas liktu viņai aizbēgt?
Kaut mēs zinātu viņas vārdu. Ņem, sunīte.
Padzer ūdeni!
Mierīgi!
Tevi nobiedēja tas troksnis?
Pag. Troksnis.
Pareizi! Viņu noteikti nobiedēja vakardienas pērkons un zibens.
Tāpēc viņa aizbēga.
Saucam viņu par Zibsni, kā zibens zibsnis.
Mēs tevi nogādāsim mājās. Mums tikai vajag pavedienus.
Paga. Esmu to lakatiņu kaut kur redzējis.
Dakera veikaliņš! Lakatiņš ir no turienes.
Varbūt viņi zinās, no kurienes Zibsne ir.
Kas ir Zibsne?
Suns, kuru mēs ar Bekiju atradām.
-Atradāt suni? Kāpēc nepateicāt man? -Tu negribēji ar mums dzīvoties, atceries?
Kaut kas nāk atmiņā.
Kad vien esi kopā ar Stefu, tu aizmirsti par mani.
Tāpēc es nolēmu Zibsnes ģimeni atrast pats.
Kopā ar Bekiju.
Tev taisnība.
Es tā gribēju satikt Stefu, bet man nevajadzēja atgrūst tevi.
Es nevainoju tevi, ka dari tāpat.
Piedod.
Mēs atradām svarīgu pavedienu.
-Gribi nākt līdzi? -Derētu atelpa no Stefas attieksmes.
Reku ir! Redzat?
-Tāds pats kā Zibsnei. -Drakera kungs!
Jūs jau atpakaļ?
Man šķita, jūs jau tagad būsiet īstā cukura komā.
Bet jums veicas.
Man nupat atsūtīja karameļu krēma konfektes.
Šokolādes?
Īstenībā mēs atradām suni. Mēģinām sameklēt saimnieku.
Viņas lakatiņš ir no jūsu veikala.
Neatceraties, kuram varējāt to pārdot?
Es ik mēnesi pārdodu dučiem to lakatiņu.
Nav ne jausmas, kurš varēja nopirkt.
Kāds izskatās izslāpis.
Lūdzu!
Varat pielikt zīmīti pie kopienas ziņojumu dēļa.
-Noteikti… Ei! -Zibsne!
-Zibsne!
Ja mēs nekad neatradīsim viņas ģimeni?
Tā ir mūsu joma.
Ja kāds var atrast Zibsnes mājas, tie esam mēs ar tevi.
Un Bekija.
Priecātos redzēt kādus no kucēniem, ko pieskatāt.
Mēs arī priecātos.
Cerams, Stefa gribēs atbraukt.
Šaubos. Viņa gandrīz neko vairs ar mani negrib darīt.
Ko, Zibsne?
Kas ir Zibsne?
Hei, Stefa.
Es tikai palīdzēju Bekijai un Čārlzam.
Mēs atradām suni, mēģinām nogādāt viņu mājās.
Skaidrs. Nu, nāc, Lizij!
Viņi noteikti tiks galā.
Lizij, ejam!
Zini, Stefa, es labāk palikšu te.
-Tiešām? -Jā.
Tā, ko šajā situācijā darītu detektīvs Brenigans?
Vāktu pierādījumus.
Labi. Lūk, ko zinu par borderkollijiem.
Viņi ir īsti gudrinieki, turklāt enerģijas pilni.
Sākotnēji audzēti aitu ganīšanai. Viņi arī ir…
Aitu? Aitas te ir tikai Džo Bitmarkas saimniecībā.
Zibsne noteikti ir viņu suns. Ejam!
Labi.
Nāc mums līdzi!
Uz aitu saimniecību? Paldies.
Stefa, pagaidi!
Izdari šo vienu lietu!
Un, ja tev galīgi nepatiks,
mēs paliksim tavā istabā visu pārējo vīkendu.
Lūdzu!
Nevar būt tik slikti.
DŽEMI
MEDUS
-Ņem. Paturi Zibsni. Iešu sameklēt Džo. -Labi.
Šķiet, Zibsne zina, kur atrodas.
BITMARKAS LAUKU TIRDZIŅŠ
Diezgan forša vietiņa.
Ko teiksi?
To, ka skumstu pēc Junionskvēra tirdziņa.
Viņiem bija svaiga maize, vietējais medus un…
Nejēdzīgi dārgi, bet gardi ābolu sidra virtuļi.
Kad ēd, nevar apstāties, ne?
-Jūs esat no Ņujorkas? -Nē.
Bet pārdodu produkciju daudziem restorāniem un bieži esmu tur.
Kuriem?
Padomāšu. Ē, Garrity Field Inn, Bonacarti's…
Man patīk Bonacarti's!
-Dievinu viņu bietes. -Es arī.
Mēs te gatavojam kļavu sīrupa sinepju mērci.
-Kā - "te"? -Nevar būt ēdiens no saimniecības
bez saimniecības, ne?
-Sveika, Džo. -Sveika, Bekij.
-Paga. Jūs esat Džo Bitmarka? -Kurš jautā?
Tā ir mana māsa Stefa. Māsīca Lizija, brālēns Čārlzs.
Laipni lūdzu Bitmarkas saimniecībā! Mīļā, kā ar roku?
Gandrīz kā jauna.
Lieliskas ziņas. Persikkoks skumst pēc tevis.
Vēl kādas lieliskas ziņas.
Skat, ko mēs atradām.
Sveika, smukulīt.
Kā viņu sauc?
Viņa nav jūsu?
Nē. Piedodiet.
Nabaga Zibsne. Viņa grib mājās.
Nu, mēs turpināsim meklēt.
Lai veicas!
-Prieks iepazīties. -Ei, man arī.
Ei, atgriezies, ja vari.
Es strādāju pie bumbieru balzāmetiķa, tu varētu palīdzēt.
Noteikti atnākšu.
Ko nu darīsim?
Es nezinu.
Mēs noteikti kaut ko palaižam garām.
Pārskatām vēlreiz faktus.
Tā ir.
Ziniet, dažreiz nāk par labu atelpa. Padarīt ko citu, lai noskaidrotos prāts.
Ei, Beksa. Atceries, kā pilsētā vajadzēja mācību pauzi?
Tu vedi mani uz Centrālparku. Mētājām lidojošo šķīvīti.
Skrien!
-Oho. -Oho. Nevar būt.
Zibsne, tas bija satriecoši.
Viņa noteikti to darījusi iepriekš.
Borderkolliji uzvarējuši Suņu frisbija pasaules čempionātos
vairāk nekā citas šķirnes.
Paga. Atceraties? Pie Drakera
viņa rēja, lai dod ūdeni, bet tad nemaz nedzēra.
-Jo viņa nemaz negribēja ūdeni. -Viņa gribēja šķīvīti!
Pie Šērmena strauta bērni spēlē komandu frisbiju.
Varbūt viņi ko zinās. Tas nav tālu. Ejam!
Vari nejautāt. Es iešu.
Šķiet, Zibsne zina, kur esam.
Tā ir laba zīme.
Pēc tā, kas notika pie Bitmarkas, es nesacerēšos.
Kloja! Ei, draugi! Skat! Kāds atradis Kloju.
Kloja! Nāc!
-Domāju, drīkst sacerēties. -Sveika.
Tad Kloja ir tavs suns?
Gribētos. Viņa pieder Penijai.
Kur tu paliki? Es tā nobijos.
Liels paldies, ka atradāt Kloju. Es tā par viņu satraucos.
Ei. Es pirmīt jums pievedu picu.
-Vispār divas picas. -Jā. Es atceros.
-Stefa, vai ne? -Jā.
Piedod, ja es dīvaini uzvedos.
Biju stresā par Kloju. Mēģināju savākties.
Nesatraucies. Man būtu bijis tāpat.
Ei, paskatieties!
Oho.
Malacīte, Kloja.
Gribat uzspēlēt?
-Es gribu. -Es arī.
Jā. Bet es tevi brīdinu, mums ar Beksu labi padodas.
Nu, mēs spēlējām Centrālparkā.
Nu tad nāciet!
Labs darbs, detektīv Brenigan.
Tā, ko šajā vīkendā palaidu garām?
Ja neskaita dušu?
Tev ir Lindas attieksme.
Nāc šurp! Izbeidz.
Un tā beidzas detektīvromāns par frisbija suni Zibsni.
Bet šoreiz man atliek tik prātot,
kurš īsti palīdzēja kuram.
Vai, drīzāk, "kurām".
Varbūt tas vienmēr paliks noslēpums.
Tu zini, ka tu runā skaļi, jā?
Paldies.
PAMATĀ ELENAS MAILSAS GRĀMATU SĒRIJA THE PUPPY PLACE
Tulkojusi Laura Hansone