-Jeg går efter amuletten. -Husk den varuvianske skriftrulles ord.
"For præmien at få og redde os alle må vi stå sammen for ikke at falde."
-Vi må samarbejde og lægge en plan. -Der er ikke tid. Den forsvinder.
Nej! Vi må forene vores kræfter for at vinde. Det er afgørende!
-Rolig. Jeg har styr på det. -Nej, Lizzie!
Hvad? Jeg vil sikre sejren. Jeg er den bedste spiller.
Mener du det, Lizzie? Vi skal samarbejde. Det hedder Fællesskabsmissionen.
Det handler ikke kun om at vinde, men om samarbejde.
-Jeg er god til at samarbejde. -Næsten lige så god som mig.
-Håbløst. -Charles! Lizzie! I har gæster!
Jeg ved ikke, om I kan huske…
-Buddy! -Buddy!
-Hej. -Hej.
-Hvorfor er han her? Er han okay? -Ja, men det gik ikke med Parkers familie.
Sagde I, det kan tage tid for en hund at vænne sig til et nyt hjem?
Tænk, at de bare opgav ham.
Buddy er en sød hvalp. Han har ikke fortjent det.
-De fortjener ham ikke. -Parkers familie er knust.
Men Buddy var ikke sig selv hos dem.
Han gemte sig og spiste intet. Han tabte sig, og de var bekymrede.
-Buddy elsker da at spise. -Han må være forvirret. Den stakkel.
Han virker nu glad for at se jer.
Mens I får hilst på Buddy, handler jeg.
-Køber du noget lækkert? -Til Buddy? Ja da.
Jeg mente til os.
-Det ved han godt. -Selvfølgelig.
-Hej, Buddy. -Hej.
Hej.
Vi har aldrig før fået en hund retur.
Jeg har det skidt med, at vi fejlplacerede Buddy.
Både på Buddys og deres vegne.
Det plejer jo at lykkes for jer.
I begik en fejl en enkelt gang. Det sker. Har jeg hørt.
Folk, der siger, man ikke må fejle, er urealistiske.
Hver gang man gør noget, er der en risiko for, at det mislykkes.
Lige nu mislykkes det at muntre jer op.
Det handler ikke om at muntre os op, men om Buddy.
Bare han ved, han ikke har gjort noget galt.
Du er en god hvalp. Vi finder dig et hjem, du vil elske. Det lover jeg.
Kan vi hjælpe?
Ja, vi kan hjælpes ad. Som en autentisk udgave af Fællesskabsmissionen.
Det lyder godt.
-Det synes Buddy også. -Så lykkedes det.
Jeg ved det.
Charles, hvilket billede er bedst til Buddys adoptionsløbeseddel?
"Jeg er nuttet og vil kysse dig. Bedstevenner?"
Eller "Jeg er sjov og energisk. Skal vi gå en tur?"
Det er ligegyldigt.
Så længe I skriver, at Buddy er synsk. Prøv at se engang.
-Bom! -Han havde 50 % chance.
Fint. Se igen. Hej, Buddy.
Se selv! Synsk.
-Hvad er det der? -Den forhindrer låget i at røre pizzaen.
Charles, Buddy er ikke synsk. Han kan lugte pizza.
Måske har du ret. Jeg er sulten igen.
Godt, bedstemor. Tak for hjælpen. Farveller.
Min bedstemors ven Bo har en masse søde hunde og en kæmpe baghave.
Han vil gerne møde Buddy. Vi må komme nu.
-Jeg henter hans snor. -Sådan.
Det lyder lovende. Men husk nu, Buddy: Du har det sidste ord.
Okay, rolig nu. Rolig.
Så, rolig nu. Hvem har brug for en dørklokke?
-Charles og Sammy? -Ja.
Jeg henter Ziggy.
-Ziggy! Ziggy! -Hvem er Ziggy?
Gravhunden Ziggy. Jeres nye hvalp. I vil elske ham.
Vi kom med en hund til dig. Det her er Buddy.
Han er godt nok bedårende. Men det må være en misforståelse.
-Min bedstemor sagde, du tager imod hunde. -Ja da.
Desværre tror nogle, de bare kan efterlade dem her.
Sådan endte jeg med Ziggy.
Han er skøn, men en sand udbryderkonge, og jeg er bekymret for hans sikkerhed.
Det sagde jeg til din bedstemor. Det troede jeg i hvert fald.
-Øh, er det Ziggy? -Hvad sagde jeg? Han slipper altid ud.
Åh, Zigs. Hvad stiller vi op med dig? Åh, Ziggy.
Ros den endelig til skyerne. Det stiger mig ikke til hovedet.
Tja, jeg synes, der mangler noget.
-Det mener du ikke. Virkelig? -Jo.
Den er perfekt. Skat, hjælp os lige med en uenighed.
-Der skal mere oregano i. -Det var det!
Godt så. Det vil overdøve skalotteløgene, men hvad I ønsker, skal I få.
Jeg hører, at Sammys bedstemor klarede ærterne.
Ja, men det var endnu hårdere at sige farvel til Buddy anden gang.
Jeg ved det. Han er noget særligt.
De er alle noget særligt, men der er bare noget ved Buddy.
-Og det ansigt. -Mener du det her ansigt?
Charles, hvad foregår der?
Det er en lang historie. Men essensen er, at det her er Ziggy.
HVALPEHUSET
Han er løbet frem og tilbage i en time.
Det er hans første aften. Han er nok bare nervøs.
Hvad skal vi gøre?
Så du det? Buddy vidste, hvad han kunne muntre Ziggy op med.
Jeg har det ret skidt med, at det ikke gik med Buddy i Parkers familie,
men jeg er også glad for at have fået Buddy tilbage for en stund.
Jeg tænkte det samme.
-Det er sengetid. For jer alle sammen. -Vi kommer op.
-Dygtig, Buddy. -Kom, Ziggy.
-Vi ses i morgen. -Også dig, min ven.
Jeg ved det godt. Vi har heller ikke lyst til at gå.
Vent lidt.
Kom.
Godmorgen, Ziggy.
-Vent lidt. Ziggy? Hvad laver du herinde? -Lizzie! Ziggy er sluppet ud!
Han er uskadt.
Og bedårende.
-Du er virkelig en udbryderkonge, hvad? -Vi må holde godt øje med dig.
Charles, kom og se!
-Hvad er der? -Jeg har lært Buddy et trick.
Klar? Rul rundt.
-Rul… -Godt trick.
-Hvad er der, Buddy? -Hvor er Ziggy?
Det ved jeg ikke. Ziggy?
-Ziggy! -Ziggy!
Åh nej.
Ziggy!
-Det er min skyld. -Nej, det er ej. Gravhunde graver jo.
Den er prof.
Ja, men jeg skulle have været opmærksom. Jeg har mistet Ziggy efter én dag.
Vi har mistet ham, Charles. Vi er et hold, ikke? Også i dårlige tider.
-Ziggy! -Ziggy!
Han kan være hvor som helst.
-Ja. Vores hold har vist brug for hjælp. -Ja.
Ziggy!
-Jeg skal fodre ham. -Jeg klarer det. I sidder så godt.
Tak, skat.
Jeg ved også, hvilket blandingsforhold Buddy vil have sin mad i.
Du elsker min mad, ikke?
-Fandt I ikke Ziggy? -Nej. Vi beder Sammy og Maria om hjælp.
Jeg beder brandstationen holde øje.
-Jeg giver naboerne besked. -I er de bedste.
Godt, Ziggy har halsbånd på. Måske bliver han fundet og…
-Bo? -Det her lyder vanvittigt.
Men selv med huset fuld af hunde har det ikke været det samme uden Ziggy.
-Jeg savner hans våde morgenkys. -Ja.
Hvor er den lille fyr?
Har han fået et permanent hjem?
Tja…
Det overrasker mig ikke. I unger har ry for at være de dygtigste.
-Ziggy har ikke fået et permanent hjem. -Skønt.
Nej, det er ikke skønt. Ziggy er forsvundet.
-Han gravede sig ud under hegnet. -Åh nej. Ziggy…
-Bare rolig. Vi finder ham. -Vi giver ikke op, før det lykkes.
Okay. Hold mig underrettet. Jeg leder også efter ham.
-Ziggy! -Ziggy!
Kom nu. Hvor er du?
Jeg fatter ikke, vi har mistet en hvalp. Det kan ikke blive værre.
Det var et uheld. Vær ikke så hårde ved jer selv.
Jo, Maria, det bør vi. Vi har ansvar for alle hunde, vi passer.
Og hvis vi begår fejl som denne, så bør vi ikke være plejefamilie.
Det passer ikke. I fandt Goldie for mig og Rufus og gjorde vores liv bedre.
Onkel Teo sender altid opdateringer om livet på vejen med Bandit.
-I reddede den hunds liv. -Ja, men i dag mistede vi en hvalp.
I er fantastiske hundeplejere.
Det er vi ikke de eneste, der synes. Kom med.
-Hvor skal vi hen? -Hjem til jer.
Hvad laver I her?
-De er kommet for at hjælpe. -Hvordan…
Maria og Sammy fortalte os om Ziggy.
-Vi skyndte os herhen. -For at hjælpe os?
Uden jer havde jeg ikke mødt Skipper, og hun har forandret mit liv.
Mit personale spreder beskeden, og Skipper og jeg er klar til at lede.
I ved, hvor meget Molly betyder for mig.
Men jeg gentager: Hun betyder alt. Vi deler løbesedler ud i hundeparken.
Prinsesse og jeg kommer lige fra træning. Mit judohold løber byen rundt for at lede.
Jeg har aflyst dagens aftaler, så jeg kan hjælpe.
Hvor er det fantastisk.
Det bliver meget nemmere at finde Ziggy med alle jer her.
Det er bedre, hvis vi kan kommunikere.
-Bandit! -Onkel Teo, I kom.
Selvfølgelig gjorde vi det.
Hejsa, Bandit.
Bandit og jeg står i gæld til jer. Her er et kort over Middleton.
Vi har talt med alle, der har hunde fra jer.
Alle ville hjælpe.
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. -Det er første gang.
Tak for det her.
Skulle det være en anden gang. Ikke at I mister flere hunde.
Men gør I, så hjælper jeg.
Vi skal nok finde Ziggy.
Det ved jeg. For vi har Fællesskabsmissionen.
Vi har Fællesskabsmissionen.
Apotekeren så en hund løbe mod 5th Street.
-Tak, JJ. -Modtaget.
-Det er Remy. -Sig frem.
Jeg mødte Meg ved brandstationen. Hun kunne huske mig.
De havde hørt, der var en lille, sort hund ved baseballbanerne.
-Jeg er på vej. -Tak, Remy.
Så lidt. Remy slutter. Farvel!
Baseballbanerne, tjek.
Trykker jeg på den rigtige knap? Hallo?
-Sig frem, Phoebe. -Godt. Jeg er på skolen.
Jeg tror, jeg så Ziggy på parkeringspladsen.
-Da jeg kom nærmere, var han væk. -Det lyder som Ziggy. Tak, Phoebe.
Jeg kan se et mønster. Han bevæger sig vestpå.
Sammy rapporterer. Maria og jeg har set ham.
Indfangning kræver assistance. Skift.
-Hvad? -Maria her.
Ziggy bevæger sig mod Elm Circle.
Elm Circle! Der bor Bo! Han vil hjem. Ligesom Lucky.
Tilbage til flokken. Modtaget, Maria. Vi er på vej mod Elm.
-Hop ind. -Hvordan vidste I, vi var her?
Hej, Buddy.
-Hvor blev han af? -Pas. Vi mistede ham af syne.
-Er han her? -Han løb ind i den der have.
Men han kan være hvor som helst.
-Jeg tror, Buddy vil fortælle os noget. -Hvad er der, min ven?
Han siger, Ziggy er inde i den busk. Jeg ved det.
Jeg henter ham.
Nej, lad os gøre det sammen. Som en Fællesskabsmission.
Klar.
-Det er helt i orden, Ziggy. Kom så. -Jeg ved ikke, Charles. Jeg kan intet se.
Han er her.
-Sådan! -Ziggy! Buddy havde ret.
-Det er i orden, Ziggy. Kom. -Jeg vidste det.
-Jeg har dig. -Ziggy, du er en værre en.
Jeg har set mange redningsaktioner, og den her var lige så god.
-Vi tvivlede aldrig på jer. -Det gjorde vi heller ikke.
Vi klarede det.
Der er du jo. Åh, Zigs.
Jeg var så bekymret. Undskyld.
Tak, venner. I er de bedste.
Vi fik hjælp. Meget hjælp.
Du bør nok forstærke dit hegn.
Jeg graver halvanden meter ned, galvaniseret stål, hele smøren.
-Jeg ved ikke, hvad det betyder. -Det betyder, at jeg elsker den lille fyr.
-Farvel, Ziggy. -Farvel.
Okay, venner. Vi ses.
-Endnu en gang tak. For alt. -Alle her vil sige det samme til jer.
Jeg elsker en god spilleaften, men rigtige missioner er sjovere.
-Hunde over amuletter? Til hver en tid. -Kom.
-En klaret, en tilbage. -Jeg har printet flere løbesedler.
-Mor, vil du køre os rundt i… -Glem det.
Okay.
-Vil du, far? -Niks.
-Det behøver vi ikke. -For vi har fundet Buddy et hjem.
-Har I? Hvornår? -Lige nu. Vi så sådan her på hinanden.
-Hvordan… -Det mener I ikke!
Hvordan får Buddy et hjem af det? Det giver ingen mening.
Nej, du forstår ikke, hvad de siger. I siger da det, jeg tror, ikke?
-Hvad tror du, vi siger? -Fortæl din bror det.
De siger, at Buddys nye hjem er her hos os.
Virkelig? Beholder vi Buddy? Det er verdens bedste nyhed.
Tænk, at vi endelig får en hund.
Vent nu. Den endelige beslutning er ikke vores.
-Hvad siger du, Buddy? -Vil du have os som din familie?
Han snød os.
Han drillede os bare.
-Buddy. -Vi elsker dig, Buddy.
Velkommen i familien.
Hej.
-Hej. -Hej, Buddy.
BASERET PÅ BOGSERIE AF ELLEN MILES
Tekster af: Cecilie Hassenkam