Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Chci pryč. Nelíbí se mi tu.
Já vím. Měj trochu víc trpělivosti.
Proč mě nedostaneš ven na kauci?
Jak to mám udělat?
To se ptáš mě? Ty jsi právník!
Kauce jsou pro Američany. Takový kraviny se u nás nedělají.
- Nedělají? - Ne.
Tak hele, kamaráde.
Neser mě, nebo ti udělám ze života peklo.
Pošlu tě někam, kde se moc neohřeješ.
- Řekls peklo. Tam je horko. - Ale tobě bude zima.
- Víš, proč mi říkají Sníh? - Protože pašuješ kokain.
Pst!
Jo, ale o to nejde. Chtěl jsem ti říct něco jinýho.
Jestli mě odtud nedostaneš, zabiju tě. Tak co?
Cože?
Neslyším tě. Moment.
Dozorce! Nefunguje telefon!
Jestli nefunguje, tak se vraťte do cely.
Hej, padej. Řeším něco důležitýho.
Minutku.
Já taky řeším něco důležitýho.
Hele, ptám se tě hezky. Ukonči to.
Řekl jsem, abys minutku počkal! Zas tak moc toho nechci. Minutku!
- Nemůžu. - Dám ti tři cigarety.
- Čtyři. - Ty chamtivče. Dík!
Kde jsme to přestali?
Hele, můžu ti udělat ze života peklo.
Jestli mě odsud nedostaneš, najdu si tě i tvoje děcka. Jasný?
- Opičáku, mluvíš se mnou? - Ne, s právníkem.
Tak běž vedle a řekni to jemu.
Nevidíš, že mluvím s Čajem?
Nefunguje telefon!
Aha, pročs to neřekl hned?
Řekl.
Jo? Hele, mám jednu otázku: Tos byl vždycky takovej pablb?
Hraješ si na chytráka? Tak na, tady máš Čaje.
- Běž… - Hej!
Slyšíš mě teď líp?
Nezapomeň na ty cigára.
Šach mat.
- Co? - Šach mat.
Jo? Tak já končím.
Hele, nepřišlo ti, žes byl na toho právníka trochu hrubej?
Kdo? Já?
Vyhrožovals mu. Jsi blázen? Nenaštve se?
Co? Je to můj brácha.
- Tvůj brácha nebo brácha? - Můj brácha. Zná mě.
- Přísahej na svou matku, že nelžeš. - Přísahám.
- Páni! Vaši mají úspěšný dítě. - Jo, ale i jeho mají rádi.
Hezký.
Hele, kdo tě to přišel navštívit?
Včera. Ten od huby. Kdo to byl?
- Láska? - Tak se jmenuje? On má rád chlapy?
Ne, tak mu říkají. Dělají pro něj baby.
Prostitutky?
Jo, sdílí s městem lásku. Chápeš?
- Ne. - Však víš. Slova na „S“.
Syfilis, svrab, kapavka.
Jo, ty jsem měl jako malej.
Dlouho ne.
A proč přišel?
Chce rozšířit kšeft až do vězení.
Chce, abych mu pomohl.
Cože?
Chci odtud vypadnout.
Odkud? Odtud?
Ne, ne odtud. Ten trest si odsedím.
Uteču a za 24 hodin udělám něco, abych se vrátil.
Zavolám mu a řeknu, ať mi pomůže utéct.
Přísahám bohu, Sněhu, jsi snad blbej?
Dobře, klid! Jsem zmatenej. Takže nechceš utéct?
Hoši, máte…
nového spoluvězně.
Ahoj Čaji, jak je?
Hele, my o vlku!
USPENKA, KAZACHSTÁN
EXPERIMENTÁLNÍ LABORATOŘ
To se musí uznat, kámo. Je to paráda.
Pojď se mnou.
Co?
Hele, můžu jít sám.
- Dobrý večer, já… - Minutku!
Jo!
Dobrý večer, můj milý.
Takže… To je ono?
- Jo, to je ono. - Jo.
To je ono.
Dobře. A tady je tohle.
Podívejte se.
- To je ono. - To je ono.
Tak se podíváme.
Takže, jedna, dva, tři, čtyři…
šest, sedm, osm, devět.
Promiňte, pane řediteli. Vy je budete počítat všechny?
Co? To ti mám věřit?
Šestnáct, sedmnáct.
Jo, ale to tady budeme do zítřka.
Jestli tu není všechno, budeme tu ještě dýl.
- Třicet. - Kolik už máte?
- Třicet. - Třicet?
- Třicet tři, třicet čtyři… - Jdu na cigáro.
Nikam. Zůstaň tady.
Cože?
Zůstaneš tady!
Jo, slyšel jsem tě, proto jsem chtěl, abys to zopakoval,
protože jsem tě neslyšel.
Co říkal?
Řekl, abys tu zůstal, dokud to nespočítám. Posaď se.
Padesát jedna.
Nemůžete mě tu držet.
Dělám si srandu. Můžete.
- Pokračujte, prosím. - Padesát pět…
Čekám návštěvu na štědrovečerní večeři.
Štědrovečerní večeři? Je březen.
- Tímhle tempem… - Aha, vtipálek. Pěkný.
- Jo. - Čtyřicet pět, čtyřicet šest.
Tak co to tu máme?
Neměls tomuhle pomoct s útěkem?
To dělám. Nestarej se.
Nestarej se? Tak to pardon.
Přišels ho vytáhnout sám? To zní skvěle. Jen do toho.
- Tak jdeme. - Kam jdeš?
Jsem tu, abych tě dostal ven. Kdyby ten vůl nerozbil telefon,
když jsem to vysvětloval…
Čaji, už jsem ti to říkal. Přestaň se bavit s kretény.
Tenhle chlap je divnej.
- Řekl jsem to? - Jo.
- No… - Brácho…
Radši se uklidni, nebo se přestanu ovládat
a natrhnu ti prdel.
- Tak hele, ty zmrzlino. Jakže se jmenuje? - Sníh.
Sněhu, ty jsi tak blbej, jak vypadáš.
Hej! Počkejte! No tak, chlapi!
Chcete, aby nás hodili na samotku?
Uklidněte se, sakra! Nebo se odtud nikdy nedostaneme! Klid!
- V pohodě. - Proč se tak rozčiluješ?
Pardon, jsem trochu nervózní. Můžete se seznámit?
Láska, Sníh. Sníh, Láska.
- Těší mě. - Ruce.
Těší mě.
Sníh půjde s námi.
- Kdo jde s námi? - Sníh.
- Kam jde s námi? - Do Disneylandu, na ty čajový šálky.
Jaký šálky? Co to meleš? Já na šálky nejdu. Dělejte si, co chcete.
No tak, svezeme se.
Ty se svez. Jen běž, já se budu dívat.
Tak už přestaň. Dělal jsem si srandu.
Je to vůl.
Sníh jde s námi. Když jsem potřeboval, pomohl mi. Je kámoš.
Jo. Tak přestaň s těma srandičkama.
Nebýt mě, dojebali by tě tady. Jasný?
Kdo by pak Lásce vydělával na chodníku?
Nezveličuj.
Neřekl jsem jim, ať přestanou?
Jo, řekl. Když už byli pryč.
Pořád jsi můj kámoš.
Dobře, půjde s námi, ale jen když nám pomůže s kšeftem.
- S jakým? - S jakým?
Nestarej se.
Jak se odtud dostaneme?
- Na to ti ještě dost nedůvěřuju. - Jo.
Nedůvěřuješ? Tak fajn. Stejně nechci jít.
Nechci. Zůstanu tady.
Dostávám balíčky, mám tu TV… Proč bych šel?
Prásknu to na vás, jestli mě nevezmete.
- Práskači! - Hele, samotka!
Prosím.
Nevidíš, že tě jen provokuje? Hned mu to sežereš.
Proč ses sem nechal zatáhnout? Nemohl jsem utéct sám?
S člověkem navíc to bude těžší.
- S člověkem navíc? - Jo.
Říkáš, že jsem navíc? Já jsem navíc? Já?
A tenhle ne?
No, nejsem já idiot, že tě chci dostat ven?
Co?
To je jedno.
Musím vám říct o něčem naprosto ohromujícím.
1 300 551, 1 300 552
1 300 553, 1 300 554…
Tlusťochu, nestůj tam tak. Přines postel, uděláme si pohodlí.
Zůstaň tam a přestaň kňučet.
Chápu, musíš stát kvůli problémům s prostatou.
…56, 1 300 557.
1 300 558.
Pane řediteli, jak přesně tahle voda funguje?
Nalije se do pusy.
- Nalije se do pusy… - To chápu.
…a zmizíte. A objevíte se 22,2 metru dál.
- Přesně 22,2 metru? - 1 300 000?
- Kolik to bylo? - Proč ne 22?
Minutku. 1 300 529.
- Ne, kolik to bylo? Sakra, kolik to bylo? - Nevím.
Teď musím začít znovu.
K čertu s tím.
To budete fakt počítat znovu?
Ano, spočítám to znovu. Proč bych neměl?
Zaokrouhlete to. Je tam tolik peněz, že vám pár set chybět nebude.
Jestli bude chybět pár set, useknu ti pár prstů.
Je toho na tobě tolik, že ti pár prstů chybět nebude.
Od začátku. Jeden, dva…
Nemáte počítačku bankovek?
Nedůvěřuju ani lidem, ani strojům.
Důvěřuju jedině svojí ženě. Toť vše!
A teď už mě sakra neotravuj!
Kvůli tobě se přestávám ovládat! Jdu vedle do místnosti.
Úplně z tebe blázním! Ty nedokážeš držet hubu.
Nikam ho nepouštěj.
Slyšels to? Nedůvěřuje ani strojům, ani lidem.
A jeho žena je co? Latex?
Co teď jako dělá? Jak dlouho ještě bude počítat?
Začínám mít žízeň.
Páni, to je paráda!
Stojím tam jak vůl, zatímco on počítá peníze…
Napiju se a stojím na druhé straně plotu.
Přesně 22,2 metru, jak řekl ředitel.
Čau!
Pane řediteli.
Hotovo, můj milý. Spočítáno, všechno v pořádku.
V pořádku, můžeš jít. Co se stalo Ruslanovi?
Řekl jsem mu, že mu vezmu ženu a on zkolaboval.
Velmi vtipné. Nashle.
Jo, ale nevysvětlil jste mi, jak ta tekutina funguje.
- Napiju se a myslím na místo…? - Nepij to!
Jen to nalej do pusy. Už jsem to říkal.
To je všechno. Jo?
Drž tu tekutinu v ústech.
Pak čekej na ionizaci.
Poté zmanévruj teleportaci
skrze pohyb tekutiny v ústech
podle toho, kam chceš jít.
Nemůžeme to… připojit k aplikaci Waze?
Ne, rozumím.
Takže nalít do pusy, pak doprava nebo doleva a zmizím.
Dobře, nashle.
Ruslane, co jsi dělal?
Víte, co mě napadlo?
Vykopat tunel. Ale nemám čím.
Ve filmech kopou lžičkou, ale to by mi trvalo tři roky.
To není špatný.
To teda je. Můj trest je jen rok a půl.
Víte co?
Prostě tu zůstanu až do konce. Nebo vykopu dva, kdybych se vrátil.
A přesně v tom se pleteš. Jsi sobeckej.
Udělej to pro druhýho. Tak se tvoří krásná generace.
A tři roky není na tunel moc dlouho.
V Drumul Taberei kopou už sedm let metro a pořád to není hotový.
- Osm. - Tak osm.
Tak zkusíme tvůj plán. Pořád nevím, co to je.
- Utečeme. - Jo, pardon.
Slyšels ho, Lásko? Utečeme.
Já myslel, že utéct znamená zůstat. Žerty stranou. Chci vědět jak, kde a co.
- Chci vědět, co si mám sbalit. - Sbalit? Bereš si jen to, co máš na sobě.
To mám odejít jen tak?
Musím vědět, na kolik dní si mám sbalit nebo jestli potřebuju kufr.
Nemůžu tu nic nechat. Ta telka patří mámě!
Čaji.
Sněhu, máminu televizi si vzít nemůžeš.
Proč ne? Na co se bude máma dívat?
Na to, na co se dívala doteď, blbe!
- Takže si nemůžu nic vzít? - Nic.
- Ani trenky? - Nic.
- Ponožky? - Nic.
- Kartáček? - Víš, co znamená „nic”?
Lásko, hned se nerozčiluj. Zaskočili jste mě. Jsem zmatenej.
Dobře.
Řeknu ti to.
Poslouchej.
Je tu další spoluvězeň. Tenhle je hluchej a němej.
Pojď.
Pojď!
Aha, neslyší.
Dovnitř.
Hele, je tu uklízeč.
- Proč jste ho přivedl sem, šéfe? - Kvůli…
trestným činům.
Ty.
- Co? - Bolí ho ucho.
Ty.
- Chce spát. - Chceš spát?
Nahoře.
- Tady ne, tam. - Tady.
- A jste kámoši. Teď už ho jen ukolébej. - Šílíš?
- Ještě něco chce. - Co?
- Pálí ho v krku. - Bolí ho v krku.
Je to ochlasta. Gratuluju, kdys vystudoval doktorát?
- Má žízeň. - Hele, podívej se na mě.
Dívej.
Já.
Běž do postele.
Jsi tu dvě minuty a už máš žízeň. Jdi do háje!
- Má žízeň, má hlad. - A už je tam.
- Hele na něj! - Bacha, demoluješ si postel.
- Pomalu. - Je malej, ale těžkej.
Tak mi dopověz to s tím plánem.
Tak hele.
Tak dělej.
Nelíbí se mi ten jeho ksicht.
Co když nás slyší?
Hluchý člověk neslyší.
Kdybys mi to neřekl, zůstal bych do konce života tak blbej jak ty.
Řekni, cos udělal s tou trávou? Vyhulils ji, nebo prodal?
Ať vím, na jaký úrovni s tebou mám mluvit.
Normálně, nebo jak s debilem?
Blbe! Já vím, že hluchý člověk neslyší.
Nelíbí se mi, jak se tváří. Tyhle triky znám.
Počkej. To můžeme zjistit rychle.
Chlapče, jsi hluchej?
- Nereaguje. - Bravo.
Bravo.
- Hlavu máš v pořádku? - Co jsem udělal?
Proč se ho na to ptáš? Jak ti může hluchý člověk odpovědět?
- Ani nemluví. - Jak může… Já z tebe zcvoknu.
Jak se ho můžeme zeptat? Copak jsi v base zblbnul? Jak se…?
- Co jako? - Máte jiný nápad?
Čaji, tys dřív míval nápady.
A teď je z tebe idiot.
Nic.
Když je hluchej a němej, tak neslyší. A jestli odpoví, tak není.
Chápeš to?
Tak je to jasný. Buď lže, anebo nelže.
Lže, nebo ne? Hoď si mincí.
- Tak či tak je tardivní. - Co?
To je francouzsky.
- Máte lepší nápad? - Jo, jeden mám.
My tři chceme utéct.
- Zbláznil ses? - Drž hubu!
- Zbláznil ses? To nám tak scházelo. - No hele, co dělá.
Ne, nechceme.
Bylo to těžký, šéfe.
Moc těžký.
Nemohl jsem se napít.
Ani si zakouřit.
- Kde je ta lahev. - Mám ji.
Tady.
Nate.
Ty idiote, ty ses napil?
Jo.
Je to vlastně vtipná historka.
Chce se mi z toho smát.
Tak povídej.
Opravdu bych se moc rád zasmál. Povyprávěj mi,
jaks mi pil z lahve za dva miliony eur.
No tak.
- Měl jsem žízeň. - Jistě.
Dal jsem si loka a zmizel jsem.
A pak jsem si uvědomil, že jsem se teleportoval.
Tahle věc je fakt dobrá.
- To je ta vtipná část? - Ne!
Napil jsem se, zmizel jsem a pak jsem se vrátil zpátky,
protože jsem to neuměl ovládat.
Prý se to má držet v puse,
přemístit doleva nebo doprava
a pak se teleportujete tím směrem.
- Zdravím. - Máte…
Ne, už máme plno.
Už tu není místo, přísahám bohu.
- Máme čtyři postele. - Je nás tu moc.
- Telefon. - Kdy?
Jakej telefon? Já žádnej nemám, šéfe.
- Já k němu jen chodím, když mě vezmete. - Dej mu ten telefon.
Nechápeš to? Žádnej nemám!
- Kvůli tobě dostanu trest. - Hej, tak klid.
Hej!
Já mám telefon. A když mám telefon, znamená to?
Že mi někdo volá.
Mám telefon?
Mám telefon, Mariane?
- Jo. - Tak mi ho dej!
S radostí.
Přísahám bohu, mám pocit, že jsme ve státním špitále.
Kdykoli ho vidím, platím.
Na, stačí?
Nestačí. Ještě.
Nestačí? Dej mi ho.
V této finanční krizi stačí i málo.
- Stačí. Dobrý. - Dej ho sem.
Pusť mě a dám ti to.
Kámo…
Moment.
Dřímale…
Máš telefon.
Ne, já budu mluvit.
Na hlasitý poslech.
- Haló? - Zdravím, Lásko.
- Zdravím, šéfe. - Něco pro tebe mám.
Přesněji řečeno lahev.
Bude v první zásilce.
Dobře, šéfe.
Jak bude zaslána?
Cože?
Jak se ta lahev ke mně dostane?
Co děláš? Vysvětluješ mi slovo „zaslat"?
Nemůžeš říct:
„Jak se ta lahev ke mně dostane?“
Šéfe, chtěl jsem být zajímavej. Chtěl jsem…
Pošlu ti ji přes toho blba, dozorce Mariana.
Jo, stojí vedle mě.
Tak ať za mnou přijde do kasina.
Dobře, šéfe. Děkuju.
Ty ne.
Běž.
Jsi nechutnej.
Takže… Půjdeš do kasina a něco mi přineseš.
Dávej pozor. Je to důležitý. Rozuměls?
Myslíš, že jsem idiot? Jsem v práci. Teď nemůžu odejít.
Nemůžeš? Proč nemůžeš?
Jsi idiot? Vyhodí mě.
- Nazval mě teď dvakrát idiotem? - Jen jednou.
Vyhodí tě?
No a co, že tě vyhodí.
Žiješ z jejich peněz, nebo z našich?
- Prý sis teď koupil nový auto. - Jo.
Elektrický.
- Teď ne… - Teď ne co?
Neznečišťuju.
Slyšíte to? Neznečišťuje. Ochránce přírody.
- Jezdí rychle? - Ne. Za lidmi se jen práší.
Dobrý. A když ráno vyjdeš z domu,
nastartuješ auto a šlápneš na plyn… Nevystřelí tě to z trenek?
- Ne. - Ne.
A mám ti to tak zařídit?
Jedu do kasina a něco ti přivezu.
Pro kolegy vymyslím nějakou výmluvu.
- Řeknu, že mi není dobře. - To není.
Ne, jako že jsem marod.
Řekni jim, že ti není dobře.
Řeknu, že jsem marod. „Není mi dobře“ zní moc žensky.
Tak už běž, dělej!
Zdá se mi to, nebo je divnej?
- Teď jsme měli fakt štěstí. - To jo.
Asi to bude chvíli trvat, tak půjdu do obchodu.
Chce někdo něco?
Jak do obchodu? Tady si nemůžeš přicházet a odcházet, jak chceš.
Ale já můžu, ty sráči, protože já nejsem zatčenej, rozumíš?
Stačí říct Marianovi a můžu odejít.
Jen jsem se za vámi stavil, abych zjistil, co a jak.
Tak chceš něco? Dej mi košili.
Koupil bys mi čokoládový éclair?
Jasně, éclair.
- Promluvil! - Ten sráč promluvil!
Mluví!
Neříkal jsem to?
Já to říkal. Je to špinavej zrádce. Opakuj po mně: „Anna má jablka.“ Řekni to.
- Anna má jablka. - Bastard.
- Má Anna jablka? - Jo.
Hele, odpovídá!
To je podvodník! Takže mluvíš?
Jo, ale oni to nesmí vědět.
Mám kvůli postižení kratší trest.
To je ale švindlíř. O tom jsi měl napsat knihu!
Tak já jdu. Co teda chcete?
Když jdeš do obchodu, kup mi lososový sendvič. Dostal jsem chuť.
Jo.
A když nebude losos, může být chobotnice?
Jo.
A když nenajdu chobotnici, může být kalmar?
Jo.
Fajn. A když se nějakým zázrakem stane, že najdu ústřice?
Ne, z ústřic mám…
Vy kreténi, jak mám podle vás opustit vězení?
Poslal bych Mariana do kasina, kdybych tam mohl jít sám?
Vy tupci. Tamten je chytřejší než vy dva dohromady.
Zaplatil jsem, abych se sem dostal. Nebudu znovu platit, abych odešel.
Jde se na čerstvý vzduch.
Čaji, venku mi ukážeš toho chlápka, co tě popadl ve sprše.
Victore, chci abys zjistil, jestli mi je žena nevěrná.
To si nemyslím. Moc vás miluje.
Kdybys byl manželský poradce a já se tě zeptal:
„Drahý Victore, myslíš, že mě moje žena miluje, nebo ne?“
Řekl bys mi svůj podělanej názor a já bych ti věřil.
Ale protože nejsi manželský poradce a já se tě neptal,
běž a zjisti, jestli mi je nevěrná.
Máte podezření?
Její ex, ten slizoun, co jí pořád píše zprávy.
Nevím, ale něco v tom je.
Zjisti, jestli ho vídá.
Víte, proč si myslím, že vás nepodvádí?
Protože jste lepší než on, šéfe.
Jak v tom songu: „Co má on a já ne?“
Co má ona…
- Ona? - Delia. Tak to tam zpívá.
- Nevadí. Poslouchej. - Jo.
Tenhle chlápek má diamant v hodnotě 20 milionů dolarů.
Má 20 milionů?
Jo, ztiš se. Ale nepatří mu, ukradl ho.
Dal si ho do bezpečnostní schránky
v dobře střežené bance.
Ale ani on si pro něj nemůže jít, protože po něm jdou.
Je boháč, ale prachy nemá.
Rozumím.
Běž a diskrétně zjisti, jestli mě s ním podvádí.
Šéfe, byl byste radši, kdyby vás podváděla, nebo ne?
Abych věděl, jestli vám výsledek udělá radost, víte?
Rád bych, abys zjistil, že mě nepodvádí. Ale jestli zjistíš opak, přijď mi to říct.
A nelži mi.
Řekni mi kdy, jak a kde.
- Ano, šéfe. - A pak ti řeknu co s ním.
- A s ní. - S ní?
- Se ženou. - Co bys s ní dělal?
Já? Nic. To bude potrestán jen on?
Co máš za problém?
Nic, ale je to fér? Nebyla by taky vinna?
- Proč nepřemýšlela předtím? - Před čím?
- Než vás podvedla. - Podvádí mě?
- Kdo? - Moje žena, tupče!
Já nevím, šéfe. To bylo jen kdyby.
Dobře. Tak já jdu a přijdu vás informovat.
Ale popřemýšlejte o tom. Nemůže za to jen chlap.
Je taky vinna. Kdyby nechtěla podvádět, nutil by ji?
Ruce pryč.
Ahoj, lásko.
- Ahoj! - Ahoj… madam.
Victore, potřebuji tvou pomoc.
Jistě. Teď ale nemůžu.
Musím pro šéfa něco vyřídit a…
Tak mi ten problém ukažte.
Potřebuju vyměnit žárovku.
Jo.
- Přines žebřík. - Ano.
- Čaji, tak kterýho máme zmlátit? - Toho, kterej zmlátil mě.
Kterej? Je jich hodně. Všichni?
- Ne. - Kterej?
- Ten svalnatej. - Kterej? Svaly mají všichni.
- Ten s vousy. - Kterej? To je vtip?
- Tamten! - Tamten!
Kterej? Tamten?
Zničíme ho.
Znič ho. Když to nedopadne, zatáhni půlky.
- Jestli se bojíš, podám si ho. - Hele, klid. Chceme ho zbít, ne zabít.
Hej, paničko.
Paničko, na moment.
Hulku!
Jo, ten pán.
Hele, hledá tě Láska.
- Na moment, prosím. - Cože?
Pojď sem, prosím.
Prý se rád miluješ násilím, tak jsem si říkal, že bys pomiloval i mě.
Co říkáš?
Chci ti dát pusu. Můžu?
Tak pojď.
Nemáš být zelenej?
Drž to.
Vypadám zelenej, kreténe?
Nech toho. Teď ne.
Na.
Vraz mu, Lásko.
Nakopal mu prdel!
Bravo, Lásko! Dostals ho!
Bum! Nohama a tak! Zničils ho!
Brácho, ten zvedák byl skvělej. Sám bych to líp nedal.
- Jdeme. - V pohodě?
- Jo. - Kámo, tys ho rozdrtil.
- Pojď. - To je síla. Zničils ho.
Lásko!
- Rebecco, vypadá to špatně. - Co jako?
- On to ví. - Co ví?
Ví o nás. Teda, ví o tobě.
- Co ví? - Že ho podvádíš.
- Co? - Jo.
Může nás zabít.
Prozatím jen tebe. O mně neví.
A nechci mu to říct.
Co tím myslíš? Nebuď pitomec.
No tak. Mám plán. Pojď sem.
Hele, má se to takhle.
- Řekl jsem mu, že tě budu sledovat. - Jo.
Je to zlý, ale i dobrý. Aspoň mám důvod být pořád s tebou.
- Mám nápad. Utečeme! - Neblbni. Utéct?
Zjistil by, že jsem to já. To nechci.
Uděláme tohle: Budu tě všude sledovat,
řeknu mu, že jsi věrná, a všechno bude fajn.
Nebylo snadný přijít.
Ale…
přišel jsem.
Jels dopravou?
Ne, mám nový elektrický auto.
Slyšel jsem.
Jsem rád, že jsem přispěl k tvému pohodlí.
Mariane, kolikrát jsi mě o něco požádal? Namítal jsem?
Stěžoval jsem si? Odmítl jsem ti pomoct?
Nebo jsem řekl: „Mariane, postarám se o to.“
To poslední.
Slyšels, jak dobře to zní? Zopakuj to.
Mariane, postarám se o to.
Tak proč ty neuděláš to samé pro mě.
Promiňte. Co pro vás mohu udělat, šéfe?
Zaprvé chci lepší, veselejší přístup.
- To je ono, Mariane. - Co pro vás mohu udělat, šéfe?
Vidíš? Jde ti to. Dávej pozor.
Vidíš tuto lahev?
Nemám žízeň.
Její obsah je velmi důležitý. Nesmírně důležitý.
Tato lahev se musí dostat ke klukům do cely.
Rozumím. Ale nebude to jednoduchý.
To nebude.
Šéfe, čeká na vás někdo důležitý.
Říká, že vám musí něco ukázat.
Mioaro, když zmáčknu tohle tlačítko, znamená to,
že už nechci poslouchat ty žvásty, který mi tu někdo vykládá.
A ty máš přijít a říct něco konkrétního.
Ne tohle, že za mnou někdo s něčím přišel. Něco konkrétního!
Pan Vasile vám přišel ukázat bochník sýra.
Metaforicky řečeno. Rozumíš?
Rozumím. Metaforicky řečeno.
Dobře, běž.
- Tak jdeme na to. Rychle. - Jo.
- Tady? - Na posteli.
- Jo. - Jdeme na to.
- Tak jdu na to. - Jdi na to.
Počkej. Podívám se, kdo to je.
Kdo je to? Tak řekni? Kdo tě miluje?
- To je on. - Kdo?
Tvůj šéf, tvůj muž, můj šéf.
Nech to být. Nezvedej to.
Když to nezvednu, bude se ptát proč a co mu řeknu?
- Myslíš, že teď je ten správný čas? - Správný čas je, když volá.
- Prosím, smím to vzít? - Tak to vezmi.
Nehýbej se. Zůstaň tu a nic neříkej.
Haló, šéfe.
Ne, promiňte. Nemohl jsem najít telefon.
Právě teď jsem v pivovaru.
Ano.
Ne, je tu jedna dáma. Jeden chlap řekl vtip a ona se směje.
Ano. Ne. Jé, to je příjemný. Ne, slyším vás velmi dobře.
Slyším vás. Ano, šéfe.
Ano. Co se děje?
Co říkáte? Jistě.
Vaši ženu sleduju. Je ve městě.
A teď jsem na ní… Mám ji na očích.
Ano, šéfe.
Jistě. Neunikne mi. Nikdo neunikne.
Zachovejte klid. Vše v pořádku. Ne, šéfe.
Až přijdou kluci, tak taky přijdu.
Jen mi to chvilku potrvá.
Ano, vaše žena se otáčí.
Jede zpátky domů.
Ano. Už ji nemusím sledovat, protože víme, kde bude.
Miluju tě. Chci říct, že vás velmi miluje.
Vaše žena.
Nemyslím si, že vás podvádí.
Ano, tak já zavěsím. Ne, vy zavěste.
Tak zavěste. Dobře, já zavěsím.
- Slez ze mě. - Proč.
- Slez. - Ještě ne.
Nejradši bych tě uškrtila.
Jsi největší vlezprdel, co znám.
Ano, šéfe. Teď, šéfe. Hned, šéfe. Vyřeším to.
- To je to jediné, co umíš. - A co jsem měl dělat?
Co? Nic. Buď chlap.
Vzals mu ženu, můžeš mu vzít i byznys, všechno.
A pak ho zabít.
Tak bych viděla, co v tobě je.
Jinak bylo všechno, co jsem dosud dělala, marné.
Nebo mě prostě nemiluješ.
Jak bych tě mohl nemilovat?
Jsi můj život.
Víš to?
Jak mu mám vzít byznys?
Jak bych ho mohl zabít? Jednoho z nejvychytralejších mafiánů v zemi.
Jo?
To znamená, že jsem pitomá já, ne ty.
Musím se k němu vrátit. Je to silný chlap.
- A já? - Ty? Slaboch!
Proč se mnou takhle mluvíš?
A co mi uděláš?
Plácneš mě přes zadek?
Připoutáš mě k posteli?
Co mi uděláš?
Nic.
Vrať se za svým šéfem.
A ode dneška
mu polezeme do zadku oba, nejen ty.
Ale ty…
to budeš dělat vášnivěji.
A častěji.
- Chceš vyměnit tu žárovku? - Strč si ji do řiti.
Buď opatrnej. Velmi opatrnej. A nenapij se ani kapku.
Nenapiju. Já říkal, že nemám žízeň.
Dávej pozor. Jestli si dáš jedinýho loka,
nebudeš už moct řídit svý elektrický auto.
Drahý, můžeš mi říct, proč mě sleduje ten idiot Victor?
Jela jsem do města a všimla jsem si, že mě sleduje.
Nařídils mu to ty?
Zlato, něco tu řeším s tímto pánem. Promluvíme si pak.
Ne, já klidně počkám. To nevadí.
Vidíš? Nevadí mu to. Děkuji. Jsem Rebecca, jeho žena.
- Klaním se. Jsem Marian. Těší mě. - Posaďte se.
Tak proč mě ten idiot Victor sleduje?
Nemám tušení.
Vás se neptám. Mluvím s manželem.
Můj manžel je velmi podezřívavý.
Asi si myslí, že ho podvádím.
Tak to u bohatých bývá.
Necháme sledovat své ženy, když si sami sebou nejsme jisti.
Jestli mi chceš něco říct, tak mi to řekni.
Neposílej za mnou svýho psa. Je to ponižující.
- Mariane, můžeš jít. - Tak já jdu.
Děkuji mockrát.
Mariane, vezmi tu lahev, ty idiote. Proto jsi přišel.
- Děkuji. - Mariane!
Brýle.
- Odpusť mi. Měl jsem ti věřit. - Ano.
Máš pravdu. Řekl jsem mu, ať tě sleduje.
Ale jen proto, že jsi poslední dobou chladná.
I tvoje matka byla chladná, ale nenechal jsi ji sledovat.
Matka zemřela. To není vtip.
Chci, abys Victora vyhodil.
Buď rozumná, prosím. Důvěřujeme mu.
Ví, jak to tu chodí.
Šéfe, je tu pan Vasile.
Chce vám ukázat sýr. Metaforicky řečeno.
Mioaro, běž vedle a napiš si výpověď.
Mockrát děkuji.
- Proč? - Jsi tupá.
Rozumím. Půjdu a dám výpověď. Metaforicky řečeno.
Nemáte co říct?
- Drž hubu. - Proč?
Proto.
Mariane, proč ti to tak trvalo?
Vybila se mi baterka u auta. Musel jsem ho sem dotlačit.
Elektrický auta jsou fajn, ale nemají dobrou…
- Co, Mariane? - …infrastrukturu.
A ty si myslíš, že tady na tebe čekáme jak blbci,
abychom se mohli bavit o infrastruktuře?
Chcete se bavit? Fakt? Díky.
Protože to nemám s kým probrat.
- Myslím, že jde o… - O tu lahev! Dej mi ji, chlape!
Proto jsem tě poslal.
Neříkej, žes ji dal tam.
Ne, protože byla moc velká a nevešla se tam.
Dal jsem ji sem.
Myslím, že někde musí být nabíječky.
Táhni k čertu s tvýma nabíječkama!
Strč si je do zadku!
Mluvit o autu ve vězení.
Člověk nemá… soukromí ani ve vlastní cele.
Teď se uvidí…
Co to tu máme?
Tak co to tu máme?
Co tu máme?
Jo. Co to tu máme?
Dřímale, žádné „my” není. Tohle je mezi námi třemi.
Tak to uděláme mezi námi čtyřmi. Nebo řeknu dozorci, že plánujete útěk.
- Co? - Pojď sem.
Moment, Lásko. Nech ho. Tenhleten je na mým písečku.
Cos říkal?
Tak ty nás chceš prásknout?
Jsi udavač? Chceš zemřít?
Klidně tě zabiju hned. My všichni.
Jestli nás práskneš dozorci, já na tebe prásknu, že slyšíš a mluvíš.
Až zjistí, žes lhal, ztrojnásobí ti trest. Uvidíme, jak ti pak budou říkat.
Hele, jak se jmenuješ?
Co děláš? Chceš se s ním skamarádit?
Zabijeme ho.
Máme tě rozřezat?
Nebo…
otrávit?
Nebo obojí?
- Nejdřív rozřezat, pak otrávit. - Panenko Maria! Otrávit a pak rozřezat.
Možná si chce vybrat? Co bys radši?
Nechci vás prásknout.
Uklidněte se. Já myslel, že půjdu s vámi.
Myslels špatně. Vrať se domů.
Chci říct, vrať se do postele.
A jestli nás znovu nasereš, obrátíme tě naruby. Jasný?
Padej.
Tak jak tahle věc funguje?
Nevím. Šéf říkal, že tě to přemístí o 20 metrů dál.
Měli bychom se napít, až budeme venku u plotu.
Co když to nefunguje?
Hlavně se musíme ujistit, aby nás to vzalo správným směrem.
Lásko…
co kdybys šel první, ať víme, co a jak.
Hele, kdo má najednou geniální nápady.
Když tě to napadlo, proč nejdeš první ty?
Ne, to je dobrý. Jsem unavenej. Budu sedět a číst.
To musíš číst právě teď?
Vždyť nikdy nic nečteš.
To sorry, ale já čtu hodně.
Nedáváš pozor. Pamatuješ, jak jsme šli pro léky a byl tam ten papír?
To musíme zrovna teď mluvit o tom, jaký jsi intelektuál?
Jsme posraní strachy a nechceme to říct! Nemohl sis vybrat lepší chvíli?
Co když to bolí?
Musí to trochu bolet. To je jasný.
Naše těla odtud zmizí a objeví se za plotem.
Takže tady se roztavíme a znovu se vytvoříme vedle plotu.
To bude mít následky.
- Co říkal? - Lásko, co je s tebou?
Už jste si trhali zub?
- Já ne. Zubař. - Já, jednou.
- Bolelo to? - Trochu.
Vidíš?
Vzal odtud zub a objevil se vedle, ale bolest zůstává tady.
- Takže to bolí. - Mami.
Tak co jsme? Ten zub, nebo ta bolest?
Lásko, počkej. Dej napít tomu skrčkovi a zjistíme to.
Dobrej nápad. Vrzale, pojď dolů.
- Jak se máš, Vasilico? - Dobře, a vy?
Máš, co hledám?
Jistě.
Deset chlapů, co se umí vloupat, přijímat rozkazy a nedělat potíže.
No, tak je ukaž.
Tady jsou, šéfe.
A ten malej?
Ten je základ.
Dobrý.
Čekej na povel. Až budou potřeba, ozvu se.
Tady je telefon, co se nedá vysledovat.
Pošlu ti adresu, kam je vezmeš.
Co čumíš?
- Nebude lepší zavolat? - Co ti vadí na zprávě?
Co je?
Neumím číst.
Nesmějte se, šéfe.
- Tak dobře, zavolám ti. - To je lepší.
Tady je pro ně menší bonus. Vezmi je do cukrárny, jo?
Čekej na znamení.
Máte moje slovo.
Co je?
Jdeme.
- Víc? - Trochu víc.
Tak pij.
Proč?
- Protože máš žízeň. - Jo.
Mám žízeň?
- Jo. - Velkou.
Bojím se.
Dřímale, není důvod se bát.
Tvoji kámoši jsou s tebou.
Nedovolíme, aby se ti něco stalo. Propánakrále, jsme tu všichni spolu.
Jestli se ztratíš, půjdeme tě hledat.
Slibuješ?
Přísahám.
Na svou…
- Pěst? - Smrt.
Nevíš, jak se to říká? „Přísahám na svou smrt.“
Pij.
Počkej.
Posuňte se.
Hodně štěstí.
Nic tam není. Nech to.
On zmizel. Zbláznil ses?
Ty bláho…
To jsem v životě neviděl.
Kámo… to funguje!
- Jo. - Umřel.
Neumřel. Uklidni se. Tohle mi nedělej.
Funguje to.
Čaji, soustřeď se. Prosím tě.
- Lásko, mám strach. - Přestaň. Vzchop se!
- Umřel. - Neumřel, slyšíš?
Jdeme ho najít, ať nemáme problém.
- Lásko. - Mariane!
- Lásko, mám strach. - Uklidni se.
- Mám strach. Já nemůžu. - Tak dost. Mariane!
Drž hubu.
Co… se stalo?
Než on domluví, já zešedivím.
Znáš našeho spoluvězně?
- Je pryč. - Drž hubu!
- Kdo? - Dřímal.
Jo.
Šel si pro sušenky, ale ještě se nevrátil.
Zmizel.
A už je po večerce a nechceme, abyste měli problémy.
- Můžeme ho jít najít? - Mám s vámi jen potíže.
Půjdu ho najít. Každý mě zná. Se všemi vycházím.
- Já ho najdu. - Ne, půjdeš se mnou.
Ti chlapi, se kterýma jste se rvali, po vás jdou.
- Ty, co jsme zmlátili. - To je fuk.
- Hele, je zpět. - Hele, vrátil se sám.
Přišel. Vrátil se!
Chlapče…
Sám odtud odejít nemůžeš, protože… mám slabé srdce.
- Vyrazí nás všechny! - Dobře.
- No, nás ne… - Nám by se to líbilo.
No tak, je…
- Večerka. - Večerka.
- Tak jo. - Tak běž, Mariane.
- Ty tam zůstaň! - Na chvilku.
- Ty ne, Mariane. - Vy ne, pane Mariane.
Ty se vrať do práce.
- Dřímale. - Dřímale, jsi to ty?
Jo.
Pojď sem.
Pojď si sednout.
- Lásko! - Počkej.
Jsi to ty, Dřímale? Přísahej na svou matku!
Jsem to já.
Jsme mrtví.
Kdo ti píše?
Co?
Kdo ti píše v tuhle dobu? Zase ten idiot?
Prožili jsme krásnou chvilku. Krátkou, ale krásnou. Fakt se chceš hádat?
Dobře víš, že mu neodpovídám.
Chci, aby zmizel.
Tak to bys měl být kouzelník.
Nemám náladu na tvoje vtipy.
A já na tvou žárlivost.
Počkej, napíšu mu.
Napiš mu.
Už mi nepiš.
Nikdy jsem tě nemilovala.
Hlavně proto, že ho máš malýho. Zmiz!
Ty si vážně myslíš…
že uvěří, že jsem to napsala já?
- Rebecco? - Jo.
- Podívej se mi do očí. - Dobře.
Velmi tě miluju. Jsi můj život. Udělám pro tebe cokoli.
Ale pravidla určuju já.
Jestli ti…
ještě jednou napíše…
změním ti číslo…
a pošlu po něm svoje chlapy, jasný?
Teď se trochu uklidníme.
Kreténe. Vyděsils mě.
Jen mě to trošku naštvalo.
- Cítils něco, kámo? - Ne, vůbec nic.
A je to. Večer padáme.
Dnes večer nemůžeme.
Přes den nemůžeme. Viděli by nás dozorci.
Půjdeme v noci. Mluvil jsem s šéfem. O půlnoci bude před bránou čekat auto.
Vezme nás do kasina a pak už to bude snadný. Připraveni?
Fakt to nebolelo?
- Řekni, bolelo, nebo ne? - Ne.
Bojím se.
Čaji, prosím tě. Na to není čas.
Na zdraví!
Kluci, já myslel, že jsme kámoši.
Spletl jsem se.
- Jo! Zvládli jsme to! - Jsme venku!
- Co je? - Něco jsme zapomněli.
Čaj! Kde je Čaj?
Čaji?
Čaj nemám.
V autě mám whiskey, jestli chcete.
- Ne. Čaj je náš kámoš. - Počkej.
Tamhle je.
- Počkej. - Jsem tady!
- Co teď? - Ať se napije.
A jak, když mám lahev já?
- Dám mu ji přes plot. - Ne! Uvidí tě stráž.
Neriskuj. Dostaneme ho ven jindy.
Sněhu, ty idiote. Já tam šel pro něj, ne pro tebe.
Srágoro!
Jo.
Lásko!
- Pročs to nevypil všechno? - Vypil.
Tak proč jsi tam, a ne tady.
Měli jste víc, přísahám. Máš ho radši.
- To tys měl být tady! - Mlč.
Hele, dám ti to přes plot.
To nepůjde. Vyliješ to na zem.
Má pravdu.
- Lásko, bojím se. - V pohodě. Vím, co uděláme.
Dám si loka, ty dáš pusu sem
a já ti to předám.
- Takže se políbíte. - Já nikoho nelíbám, jasný?
- Nedotknete se ústy? - Má pravdu.
- Chceš tam zůstat? - Ne. Polib mě.
Dávej pozor. Ty mi to nedáváš. Já to dávám tobě. Jo?
- Polib mě. - Dám ti to a ty to polkni.
Cože?
- Co se stalo? Proč jsem tady? Kde je? - Nevím. Já neviděl, jak se líbáte.
- Nikoho jsem nelíbal! - To to kecáš!
Lásko! Sněhu! Tak jdete už?
- Kámo, jsem venku! - Hele, ty bláho!
- Počkejte. - Jsme venku.
Pojďte.
Pojď, můžeme jet.
- Já ti to říkal… - Víš, jak se cítím?
Neporazitelně. Kdybych měl raka, porazil bych ho.
Sněhu, nezakřikni to, protože víc už ti nepomůžu.
Nezapomeň, že co tě nezabije, to tě posilní.
Musíme se teď někde ukrýt? Budou nás hledat.
Ne, dnes večer nebude problém. Je po večerce.
- Zítra bude problém. Vyhlásí poplach. - To už budeme u Bulharů.
Někdy se na tebe podívám a nechápu, jaks doteď přežil.
Jsi vůl. Co bychom dělali v Bulharsku, když je to tam jak v Rumunsku?
Fakt? Tak to půjdu domů.
Jak se tam dostaneš? Proč jsem tě bral? Protože má pro nás šéf práci!
Jo? A když opustím zemi, co mi udělá?
Příštího roku se nedožiješ.
- Tak tu chvíli zůstanu. - Vidíš?
My teď jedeme za ním?
Je dost pozdě. Nevím. Možná už spí.
Dnes večer přespíte v šéfově hotelu.
Dostanete nové průkazy totožnosti.
Budete mít nová jména: Costel, George a Eduard Petrescuovi.
Jste bratři.
Vy tři.
- Jsem George! - Eduard.
- A na mě zbyl Costel. To nechci. - Už je to vyřízený.
Vy si nebudete vybírat. Jména už byla přidělena.
Dostanete nové průkazy totožnosti s fotografiemi.
Jsem George.
Eduard.
Hele, a já jsem Costel.
Jak váš šéf věděl, že mě vezmete s sebou?
Tys říkal, žes přišel jen pro něj.
- Já jsem řekl… - Drž hubu.
Neřekl jsem ti, že na tu práci potřebuje tři chlapy?
Řekl jsem mu, že se ti dá věřit, ale choval se, jako že ne.
- Proč mě…? - Nemel.
Chci se na něco zeptat, ale neřvi na mě.
- Když se teď na něco vyčurám, zmizí to? - Já ho počurám, ať nemusím být Costel.
- To mě nenapadlo. - Mám něco v trenkách a bojím se podívat.
No tak, Sněhu!
- Určitě nic nechceš? - Nechci!
Jsi fakt blbec.
Jdeme se najíst!
- Dobrý večer. - Vám taky.
- Jeden hovězí döner. - A kuřecí shawarmu.
- Já ti říkal, že si dáme döner. - Já chci kuřecí shawarmu. Mám na ni chuť.
Hoši, tady se jí jako v Německu.
Přesně.
Entschuldigung, bitte, Herr…
Řekl jsem ti, abys mě neztrapňoval. Jez, co ti dám.
- Dobře. - Takže jeden hovězí döner s hranolky.
- Menu? Chcete cibuli a chilli omáčku? - Ano.
A co byste si přál vy?
- Döner. - Kuřecí, nebo hovězí?
- Kuřecí. - S cibulí a chilli?
- Bez chilli. Mám hemoroidy. - Dobře. Co si dáte k pití?
Vodu.
- A vy? - Taky vodu.
- Dobře. - Ne, on chce vodu, já se napiju od něj.
- Dělá to 58 lei. - Ty poctivče.
- Drobný si nechte. - Číslo objednávky je 334.
Až to bude připravené, zeleně to zabliká.
Tohle je döner, ne shawarma. Dobrou chuť.
Děkuji. Já vím. Tady ten blb to neví.
Co máš, kuře?
- Počkej. Nejdřív se pomodlíme. - Utekl jsem z lochu, nech mě.
Buď se pomodlíme, nebo nejíme.
Dej mi ruce.
- Pomoz nám, Bože. - Jemu.
- Ne, nám. - Pomoz nám.
Mně a tobě.
- Jo. - Ať se tam nevrátíme.
- Kam? - Tam, odkud jsme přišli.
- Když to zvoráš, tak jo. - Ne.
Amen. Musíme říct amen a musíme se držet.
- Amen. - Amen. Jestli se nenajím, zabiju tě.
- Hele, to byl Horia? - Jo.
Líbí se mi, jak zpívá. Má tu písničku…
Je mi s tebou dobře. Poslouchám své srdce.
- Někdy mi fakt naháníš strach. - Poslouchám své srdce?
Ty jsi takovej vůl.
To je Horia Vârlan, ne Horia Brenciu.
Jaký je v tom rozdíl?
Jistě. Proto jsme tady.
Poslouchejte. Běžte na recepci, ať vás pošlou do pokoje.
V pokoji najdete oblečení.
Na recepci na vás budou čekat tři dámy.
Snězte, co chcete. Platit nemusíte.
A teď tři důležitá pravidla. Zaprvé.
Nemluvte s nikým, kromě těch dam.
Zadruhé. Žádné hraní v kasinu.
Zatřetí.
Rozuměli jste?
Tak běžte.
Pozor! Dveře!
Doleva.
Tak co, Sněhu? Líbí?
Je to jako v Dubaji.
- Kdy tys byl v Dubaji? - Co je ti po tom?
Hele, soustřeď se.
- Jak ten hotel jmenuje? - Phoenicia Grand Hotel.
Ty už jsi tu byl?
Je to tam napsaný.
Hele, jak nám to sekne.
Máme šrajtofle plný peněz. Takovej život je fajn. Dal bych si říct.
Jo, to by šlo.
- Co trochu lásky? - Ruce pryč.
Tebe nemyslím. Mluvím o ženských.
Zmínil ženy, tak jsem myslel, že máš asi vztah.
- Já? - Jo.
Se vztahy jsem skončil dávno.
Před 14 dny.
Na žádnou si nevzpomínám.
Tak když nejsou ženský, zahulíme si trávu?
- Zavolám si. - Počkej. Není tady tvůj kámoš Sníh?
- Nechám nám přinést nějakou kvalitu. - Nikdo nebude nikam volat. Přestaňte.
Už nejsme Čaj, Sníh a Láska.
Teď jsme George, Eduard…
a Costel.
Přestaňte si dělat srandu. To jméno se mi nelíbí.
Konec vtipkování.
Nikdo nikoho nebude kontaktovat. Jo?
Musíme si tak teď navzájem říkat.
Dobře? Připraveni? Costele?
- Georgi? - To jsem já.
Jo?
Pánové, nastal čas setkat se s našimi dámami.
- Jestli tam bude baculka, je tvoje. - Proč moje?
Baculky nechte mně.
Nejsou to ony?
Víš co? Po vězení vezmu kohokoli.
Já nevím, Sněhu. Já je nepřivedl. Jdeme.
- Co děláte, mladé dámy? - Opalujeme se na pláži.
- A jaká je voda? - Studená, ne?
Jo, scvrkne se ti.
Odkud jsi? Z Kamerunu?
Ustup, Georgi. Tohle je moje doména.
Tenhle vypadá, jako by se oblékl ve tmě.
Vidím, že vám to dost kecá. Půjdeme se najíst?
- Máš na restauraci peníze? - To je moje restaurace.
Proč máš tak ty ruce? Máš v podpaží cement?
Ne, to je ten, co ráno nosí bochníky chleba.
Lásko, Edy, dovol.
No nekecej, to je tvůj tchán.
- Capone! - Puiu Călinescu.
Nevadí. Pojďme.
Počkej, to nejsou ony.
Spletli jsme se. To nejsou ony. Pojďme.
Ten pekař by ušel.
Ušel, ale tohle děláš vždycky, vystrašíš je.
Puiu se mi líbil.
Na zdraví, dámy.
Zlato?
Jo, mluvím s tebou.
Jen pro zajímavost, čím se živíš?
Vážně?
Mám si něco vymyslet, nebo se ptáš vážně?
Georgi, co je to za otázku?
- To jsou profesionálky. - Jo?
Dobře.
Asi jste si to špatně vyložili.
- My nejsme šlapky. - Přesně.
Jsme odbornice na podvádění boháčů.
Zina umí i nakopat prdel. Kombinuje parádní rány s vařením.
- Jak? - Tak.
Když budete blbě žvanit, nakopu vám prdel.
- Je to jasný? - Páni!
Šéf nás dostal z lochu, abychom se spřáhli.
Pozítří nás čeká práce.
Jestli hledáte šlapky, hodně štěstí.
- Opatrujte se, hoši. - Přesně. Dobrou noc.
Počkej.
To je dobrý. Já to zaplatím.
Postarám se o to.
Jaká škoda.
- A jéje. - Do háje.
Dal ses na rýmování?
- Ne, ukradly nám peněženky. - Co?
Ukradly nám peněženky! Ta lahev!
Jdu zpět do pokoje.
Costele, víš, co tvůj kamerunský bratr teď udělá?
Co?
Ukáže jim, že ta voda není studená. Rozumíš?
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Sázím všechno. - To se dělá v pokeru. Tohle je blackjack.
- Chápu. Výborně. Sázím všechno. - Dobře.
Máte dámu a osmičku.
To je 18 bodů.
- Další kartu, nebo končíte? - Nikdy jsem neskončil u jedné dámy.
- Dvacet osm. Prohrál jste. - Jak to?
Ty si nerozdáš karty? Vyšší číslo vyhrává, ne?
Není třeba rozdávat. Prohrál jste.
- Prohrál? - Jo.
Pojď sem na moment. Jak se jmenuješ? Florin?
- Ne, promiňte. Nemohu opustit stůl. - No tak, pojď. Nic ti neudělám.
- Ano, pane? - Pojď sem.
Tohle jsem vůbec nepochopil… Děláš si ze mě srandu?
Jdi k čertu, frajere.
Přijel cirkus.
Tak do které to můžu vystřelit?
Hele, Tanto, on je přesně můj typ. Tělo a mozek.
Tak se mi to líbí.
Jo, pojď za mnou k oknu. Ukážu ti, co se líbí mně.
- Pojď. - Už jdu.
Ty malej hajzle! Táhni odtud a hned!
Tak se podíváme na tyhle snímky.
Co to tu máme?
Jeden blbec dělá potíže v mém kasinu.
Ty…
I když vám bylo jasně řečeno, že hrát máte zakázáno,
aby si vás nikdo nevšiml.
To bylo jediné pravidlo.
Ty, Čaji, jsi chtěl sbalit pár ženských.
A kam jsi šel?
Za mými uklízečkami, které ses pokusil zhanobit!
- To není… - Mlč, nebo ti dám náhubek!
Roubík.
Náhubek. Říkám to správně.
Náhubek.
A pan Láska, to je třetí panák.
Cos udělal ty, může udělat jen vůl.
Jaks mohl nalít vodu z vázy do lahve za dva miliony eur?
Takže…
buď mi dáš dva miliony eur,
nebo půjdeš tam, kam jsi měl jít, dveřmi.
Šéfe…
Klidně půjdu. Jen mi řekněte kam.
Do banky. Pro bezpečnostní schránku.
V noci.
Bezpečnostní schránka 503
obsahuje něco pro mě velmi cenného.
Promiňte, šéfe, ale nemyslím si, že může jít v noci do banky dveřmi.
Opravdu?
Šéfe, nemůžeme si vzít tu posvěcenou vodu?
- Je magor? - Zjistím to, šéfe.
Zaplatíš dva miliony?
- Máš takový prachy? - Nemám.
Šéfe, mám nápad. Co to udělat postaru?
Šéfe, když není voda, vymyslíme nový plán.
Šéfe, co je v bezpečnostní schránce 503?
Veliteli, jste tam?
Co se děje?
- Utekli z cely. - Kdo?
Všichni tři!
Jak utekli?
Teleportací.
Utahuješ si ze mě? Já ti dám!
Veliteli, chraň bůh, to ne.
- Nemáš být hluchej a němej? - Já? Jo.
Tak co se stalo?
Včera v noci, když jsem klidně spal, snil jsem, že se za mě modlí má matka.
A podívejte! Zázrak! Mluvím.
- To bys o ní měl snít častěji. - Vysvětlím to.
Víš, že máme zítra naše třetí výročí?
Já vím.
Podáš mi sklenku?
- Prosím. - Děkuji.
Koupils mi něco pěkného?
Pamatuješ ten diamant, který ti ukázal tvůj ex?
Jak bych na něj mohla zapomenout?
Už jsem ti řekla stokrát,
že je to ta nejkrásnější věc, jakou jsem kdy viděla.
Je…
perfektní.
Nic víc si nepřeju.
A nesměla jsem se ho ani dotknout.
Zítra ten diamant dostaneš k našemu výročí.
- Co? - Ano.
- Ten diamant za 20 milionů dolarů? - Přesně ten.
Koupils ho?
- To máme tolik peněz? - Pro tebe zaplatím jakoukoli cenu.
Věz, že tě miluju.
Jo?
- Víš, jak moc tě miluju? - Jak moc?
- Strašně moc, medvídku. - Hodně?
Je perfektní.
Celý život ho chci.
Bože, zbožňuju ho.
A já zbožňuju tebe.
- Počkej, to je Victor. - Victor? To nech být.
Je důležitý den.
- Tohle je důležitější. Je to náš den. - Vyřizuje ten diamant.
Aha! Jo, tak se zeptej, co chce.
- Co je? - Co chce?
- Teď? - Teď?
Uvidíme se v kanceláři. Přijdu za pět minut.
Tak co? Vyřídils ten diamant, lásko?
- Rebecco! - Co tu děláš?
Zbláznil ses? Běž!
- Nejdřív ti musím něco říct. - Běž! Manžel se hned vrátí.
- Myslím jen na tebe. - Já ne.
- Miluju tě. - Já tebe ne.
- Náš vztah už pro tebe nic neznamená? - Ušetři mě těch nesmyslů.
Já potřebuju opravdového muže. Ty jsi jen kus hadru. Rozumíš?
Můj manžel je chlap.
Zítra ti dám ten nejkrásnější dar na světě.
- Vážně? - Ano.
No, existuje někdo, kdo mi dá něco lepšího než ty.
Zítra mě rozhodně nikdo neporazí,
protože ti dám diamant za 20 milionů dolarů.
Říkám ti to, protože tě miluju. Obrovský diamant.
Jo, a dva lístky na Havaj, protože tam s tebou chci žít.
Podívej, Havaj. Chci, abychom tam žili a byli šťastní.
Chceš to?
- Vážně? - Ano.
Ale jak? Kde takový diamant vezmeš? Nemáš žádné peníze.
To ale není tvoje starost.
O to se postará muž. Ty jsi žena.
Víš, co dělá žena? Sbalí si kufr.
Tak já musím jít.
Zítra buď připravená. Rozumíš?
- Ještě jedna důležitá věc. - Počkej, tady ne.
Ne, to ne. Musíš ho zabít.
- Koho? - Mého muže.
- Musíš ho zabít. - Šéfa? To nemůžu.
- Ne? - Ne.
Zamysli se. Když spolu utečeme, zjistí to, půjde po nás a zabije nás.
Rozumíš?
Musíš to udělat dřív než on.
Když to neuděláš, nevadí. Nikam nepůjdu.
Dobře. Udělám to pro tebe.
Buď připravená. Zítra v jednu.
Dávejte pozor. Každý den ve 13:00 je výměna strážců.
Dopoledne je tam starší muž před důchodem.
Pak ho vymění dobře vyškolený mladší muž.
Toho řešit nechceme, tak tam půjdeme dopoledne.
Dopoledne, před 13:00. Je to jasné?
Až shromáždíme všechny klienty, u přepážek zbudou dvě ženy.
Jedna z nich je nová.
Teď ředitel a strážce.
Až začne Tina křičet, postarám se o strážce.
Čaji, budeš s ředitelem. Ať mu jdou vidět ruce.
Jestli zmáčkne nouzové tlačítko, ven se nedostaneme.
Lásko, ty se postaráš o ty ženy u přepážek.
Ať nekřičí a ať nezmáčknou to tlačítko. Máš dost zkušeností. Jasný?
- Sněhu, ty hlídej strážce. - Co mám dělat?
- Hlídáš strážce. - Mám hlídat strážce?
Jo, hlídáš strážce.
Slyšels ten vtip? Já hlídám strážce.
My holky budeme hlídat klienty.
Láska půjde s ředitelem ke schránce 503.
Máš na to minutu a půl.
Vypadneme odtamtud do třech minut.
Doufám, že to zvládnete.
S podobnými věcmi už zkušenosti máte.
Zítra je budíček v 8:00.
V 9:00 je snídaně. V 10:00 odjezd do banky.
V 10:15 začínáme.
V 10:40 budeme zpátky a předáváme zboží.
Ve 13:30 odlet na Madagaskar.
Drahá…
Ani SWAT tým mě nevzbudí v devět ráno.
V deset sotva vstanu a nemám apetit, takže snídani přeskočíme.
- Že, chlapi? - Já bych si snídani dal.
- Co je k snídani? - Čaj.
- Čaj? - My můžeme jet rovnou do banky.
- Na kolikátou? V 11:45? - Přesně v 10:00.
Budeme tam v 10:40, protože jsme profíci.
- Že? - Jo.
Zlatíčko, zdáš se… Co chceš dělat na Madagaskaru?
Opalovat se.
Dnes večer se bavte, ale nevycházejte z pokojů. Jasný?
Pozítří budete boháči a můžete cestovat po světě.
Každý dostane tašku, ve které bude 300 000 dolarů.
Pokud uspějete.
Dámy a pánové, přeji krásný den.
NONSTOP OPRAVY
- Šťastné výročí, lásko. - I tobě, lásko.
- Přinesu ti tvůj dárek. - Počkej chvilku.
- Ano? - Myslím, že tě chce Victor zabít.
Slyšela jsem, jak s někým telefonoval. Zdálo se to důležité.
Neví, že jsem ho slyšela.
Potom začal říkat něco o tom, že mě miluje…
Nevím, co má v hlavě.
Co?
Ano.
- A ukázal mi dva lístky na Havaj. - Na Havaj?
Abychom spolu odletěli.
Podíváš se na to, prosím?
Mám o tebe strach.
Kde přišel na to, že bys s ním jela?
Tuhle repliku diamantu mi dal šéf. Je to kopie toho v bance.
Ve schránce 503 jeden takový bude.
Ten zbytek tam musí zůstat.
- Jasný? - Jo.
Víte, na co jsem celou noc myslel?
Na Tinu.
Na sebe. Jak jsem blbej.
Dost se dívám na akční filmy o loupežích.
Pokaždé, když vlítnou do banky
a chtějí otevřít bezpečnostní schránku, mají dva klíče.
Jeden klíč má ředitel.
A druhý přinese vlastník.
Strčí tam oba klíče a otevře se to.
- Ne? - Má pravdu.
Co teď? Zavoláme šéfovi?
Ne, vrátíme se a promluvíme si s ním.
- Zbláznil ses? Tak co teda? - Vlítneme tam i tak.
Jak to máme udělat? To je blbost.
Tak to by stačilo.
Vlítneme tam jak idioti
a budeme čumět na schránku jak šest šílenců.
Schránka bude čumět na nás a ani se nevrátíme domů.
- A můžeme zas skončit v… - Chraň bůh.
Půjdeme tam a zjistíme, co a jak. Ne?
Ty nezlob.
Nesahat.
- Vyděsils mě. - Běž.
- Victore, nemáme… - Drž hubu.
- Victore, nemáme druhý klíč. - Nemáme druhý klíč!
Řveš na mě?
- Asi se mi to zdálo. Vidíš to černý auto? - Jo.
Tam je šéf. Má klíč. Běž.
Moment. Zbraně tu nechte.
Co to tu mám?
Klíč od tvé schránky.
Jsi tu jen proto, abys viděl, jak tvůj diamant odchází.
Podívej.
- Proto. - Šéfe.
Vyděsils mě!
Promiňte, ale potřebujeme ten klíč…
- Dávej na něj pozor. Jo? - Jo.
Počkejte.
Nate.
Co člověk dá, dostane.
Snad budeme mít dnes štěstí. Jdeme.
- Nikdo ani hnout! Ruce vzhůru! - Na kolena!
Na kolena!
Ruce vzhůru!
K zemi!
Vaše telefony do tašky!
- Žádné náhlé pohyby. - Telefony.
Ať je vidíme!
- Tino! - K zemi!
- Neměl by tu být ředitel? - Jo, měl.
Kde je?
Hej, stůj!
- Hned se vrátím. - Pepe?
- Ty mě znáš? - Jo, jsem fanda.
Jsem obrovskej fanda. Můžeme se vyfotit?
- Edy! Eduarde! Georgi! - Georgi!
- Podrž to. - Já?
Jen se vyfotím! To je Pepe! Chci jen jednu fotku!
Jednu fotku.
Sundej si masku, ať na ní jdeš vidět. Jak se jmenuješ? Označím si tě.
- George! Označ si mě! - Vrať mi tu zbraň!
- Chtěl jsem fotku. - Zešílels? Já z tebe pojdu.
Nemiř mi do ksichtu! Viděl tě, ty vole!
- Kdo? - Pepe!
No a? Je to kámoš. Co šílíš?
Ty máš fakt prázdno v hlavě. Chceš mě zabít?
Pozor na masku.
Ruce vzhůru.
- Kde je ředitel? - Na toaletách.
Má u sebe telefon?
- Ne, je tady. - Kde?
Dej mi ho.
- Kde jsou toalety? - Vzadu.
Udělej nějakou kravinu a zabiju tě. Jdu po něm.
Páni!
Obsazeno!
- Řediteli? - Ano?
Vyjděte ven s rukama nahoře.
Kdo jste?
Bankovní lupič. Vyjděte ven! Slyšíte?
Promiňte, nemohu. Mám otravu z jídla.
Když stoupnu, poseru se. Počkejte prosím chvíli, ano?
Sráči! Vyjděte, nebo vás zabiju!
Tak zabijte, teď vyjít nemůžu! V tuto chvíli bych radši umřel!
Máte deset vteřin.
Děkuji mockrát!
Víte, jsem teď ve velmi špatné situaci.
Velmi špatné. Doufám, že to chápete.
- Lásko, všechno v pořádku? - Jo, v pořádku.
- Co je? - Ty sis do banky přinesl tlumič?
Aby nebyl randál. Nemám rád hluk.
Já ti ho udělám!
- Tak dělejte! - Všechno v pořádku?
Jo. Ředitel má jen střevní potíže.
Asi něco snědl.
Asi něco ze záchodu, podle toho smradu.
- Co děláte? - Ředitel má průjem.
Jo?
Tak co teď?
Čekáme, až bude. Pak na to vlítnem.
Co zmůžeme?
Ještě moment, prosím.
- Zdravím! - Co?
- Zdravím! - Zdravím!
Z toho křiku mě bolí v krku.
Bolí vás v podbřišku?
- Ano, mám křeče. - Potíte se?
- Ano. - A u rozkroku…
Ne.
- Drž hubu. - Má otravu z jídla.
To je snad jasný.
- Chceš se s ním skamarádit? - Ne.
Tak už vylezte!
- Moment! - Vylezte!
Co je to s vámi?
Děkuji za pochopení.
Přeji pěkný den. Děkuji.
Jak vám mohu pomoci?
Mohl byste prosím otevřít bezpečnostní schránku 503?
Jistě. Potřebuji jen klíč a vaše doklady.
- Klíč! - Klíč a doklady.
Doklady.
- Klíč a doklady? - Ano.
Myslíte, že se chystáme na halloweenskou párty?
Přišli jsme vykrást banku, idiote! Tak pohyb, sráči!
- Promiňte, ale… - Pohyb!
S klienty dodržujeme protokol…
Tak pohyb, Harry Pottere. Hni sebou.
Omluv mě.
Musím vyřídit pár záležitostí.
- Ano, šéfe. - Pojď sem. Potřebuju pomoct.
Šéfe, nejdřív musí vyjít z banky s tím diamantem, ne?
Neslyšels mě? Teď hned!
- Nestaral jsem se o tebe dobře? - Ano, šéfe.
Dal jsem ti, cos chtěl?
- Jo. - Vyprázdni kapsy.
Jak jako?
Jestli máš v kapse dva lístky na Havaj,
zemřeš, kamaráde.
Jo, šéfe! Mám, ale…
- Chci jet po té loupeži na dovolenou. - S kým? S mojí ženou?
Řekls mi, že pojedeš na dovolenou?
Ne. Můžu to vysvětlit.
Není co.
Moment! Volají mi chlapi. Možná se něco stalo. Minutku.
Chlapi, pojďte! Teď!
Šéf je mrtvej.
Victor taky.
Musíme na letiště. Na kamerách viděli naše tváře.
Zastaví nás.
Neviděli.
Viděli jen tohohle blba, protože je takovej fanda do telenovel.
Proč sis ji sundal?
Protože to byl Pepe!
Myslíš, že mají nějakej program na rozpoznávání tváří?
Klid. Zmizelou Elodii hledají ještě dneska.
- Rozhodnuto. Letiště. - Nemůžeme jet na letiště.
Letenky máme v kasinu.
A peníze taky. Neslíbili každýmu 300 000?
Jak nám je asi dají?
Oba dva tam leží na zemi!
Jeden byl mrtvej a druhej krvácel. Jak nám je asi dají?
Tak ten diamant prodáme.
Jasně, ty blbe, prodáme ho.
Zastavíme v zastavárně a necháme si zaplatit tam.
- Tohle se prodává na černým trhu. - Tak pojeďme tam.
- Kde to je? - V řiti.
Jste idioti.
Půjdeme k paní Rebecce. Je to seriózní dáma.
Dáme jí diamant, ona nám dá tašky s prachama,
letenky a zmizíme.
Rozhodl jsem.
Tak honem, převlíkat.
Opatrně, je mi zle!
Slyšela jsem, co se stalo.
Můj manžel…
Na tom už nezáleží.
Za chvíli přijede policie. Musíme si pospíšit.
Máte tašky s penězi. Letenky jsou uvnitř.
Děkujeme. Můžeme je spočítat?
Prosím. Zkuste je spočítat.
- Omluvte ho, paní Rebecco. On je… - Jo. Měli bychom si pospíšit.
Zanedlouho vám poletí letadlo.
Diamant.
- Čaji. - Byl to dobrý muž.
- Ten diamant, Čaji. - Jo, aha.
Hned to bude.
Čaji?
Ten diamant, Čaji.
Lásko, nemůžu ho najít. Přísahám.
- Řekni mi, kde je. Cos s ním udělal? - Nemůžu ho najít.
Proč mi tohle děláš?
- Čaji? - Nemůžu ho najít.
Asi jsem ho ztratil.
V tom případě tu nechte ty tašky a nikam nepojedete.
Ne, počkejte.
Dej mi ho.
Diamant.
- Můžu? - Prosím.
Promiňte. Takhle občas dělám kliky.
- Od mládí sportuju. - Čaji?
Děkuji. Pěkný den.
Vezmu dva. Promiň. Nashle!
Odpočívej v pokoji. Děkuji.
Je fajn mít peníze na soukromé letadlo, co?
My peníze máme, ale rády létáme komerčními lety.
Můžu k tobě do kabinky?
Možná později.
Jsi ten nejchytřejší chlap na světě.
Proto tě miluju.
Jsi skvělej.
Zvládli bychom to i bez Victora, toho zamilovanýho idiota.
Jo.
Za deset hodin budeme v Jižní Americe.
Nebudeme se v Kostarice nudit?
S 20 miliony dolarů? Tak rychle ne.
- Na nás. - Na nás.
- Kde je ten diamant? - Klid. Mám ho.
Je blízko mého srdce.
Cítím jeho tlukot a jeho karáty.
- Nemohl jsem ten diamant tady prodat. - Já vím.
Sledovali mě poldové, aby zjistili, co tam mám.
Šílel jsem z toho, že na tebe každou noc sahal.
Nebylo to každou noc.
A byl jsi to ty, kdo mě tam poslal, abychom ukradli ten diamant.
Jo. Jsem rád, že je to za námi.
- Jo. - Dej mi ho.
Přinuť mě.
To byl vtip.
- Má pěknej zadek! - I on je kus.
Ne, já jen…
Hele! Zina má diamant, co vypadá jak ten, co jsme ukradli.
Šílíš? Co se chlubíš? Nechceš rovnou vyhlásit mikrofonem, žes ukradl diamant?
- Kámo, Mina mi řekla tajemství. - Jaký? Že se Tině líbí Láska?
- Tak líbím, nebo ne? - Jo, ale o to nejde!
Tenhle diamant je ten pravej. Rebecca má ten falešnej.
Co je to?
Co tím chceš říct?
Diamant za 20 milionů. Proto jsme to všechno dělali.
Jsi blbá? Vždyť je to lehký!
No nekecej!
Takže máme 300 000 dolarů, a k tomu ještě 20 milionů.
Drž hubu!
Zařvi to, ty vole!
- My máme 20… - Drž hubu!
- Uklidníme se. - Pojďme už konečně ven.
Už cítím ty peníze, pláž, chlast, lásku. Jdeme!
Na to si zvyknu.
Možná si zvyknete na studenou sprchu
a na záchod v cele.
Na staré postele a na pár let ve vězení.
Trvalo mi vás najít.
Po tom, co se stalo šéfovi, jsem hned věděl, proč jste utekli z lochu.
Nevím jak, ale to zjistím taky.
Hele na něj!
Málem jsem dostal infarkt.
Vyděsils mě, Mariane.
Máš nový hadry, co?
I hraní už ti jde.
Chodils do divadelního kroužku?
Ve vězení vás čeká kroužek izolace.
Známe se už dlouho.
Vypadá to hůř, než to je.
Hele…
Tady máš 300 000 dolarů. Jsou tvoje.
Vezmi tu tašku a vrať se, odkud jsi přišel.
Neviděli jsme se. A je to.
Neřekl bych.
Myslíte si, že se dám podplatit,
ale já nejsem vězeňský dozorce.
Jsem tajný agent.
A co dvě tašky s 300 000.
Tak teda tři tašky s 300 000.
Takže v podstatě dva miliony dolarů.
- Ne, 900 000 dolarů. - A cos udělal se zbytkem?
Ty vole, všechno je tam!
- Není. - Jo, je. Tři krát tři…
Čaji!
Ty peníze půjdou státu, jako zpětně získané částky.
Dostaneme je od vás, když ne od nich.
Vy tři se vrátíte do vězení. Teď žádné náhlé pohyby.
Počkej, Mariane. Vždyť se dobře známe.
Nekoupil jsem ti elektrický auto? Nejsme kámoši? Počkej!
- Mariane, počkej! - Uděláme to sami.
Mám nějaký peníze stranou.
Tys měl vždycky rád peníze.
Pověz mi, krásná Zarazo.
Kdo tě miloval?
Dal bych si cigáro.
Lásko?
Eduarde?
Nezačínej.
Chci cigaretu. Potřebuju cigaretu.
Potřebuju cigáro, abych se uklidnil. Jsem rozrušenej.
Dej mi prosím cigáro.
Chci jen cigáro.
Nechci toho moc. Jen cigáro.
Dej mi cigáro. Chci taky.
Dej nám cigaretu.
Cigareta by teď bodla, co?
- Dej nám cigaretu. - Vy a vaše zasraný cigarety.
Co je? Tys ještě nikdy nepil?
Pánové…
připravte se k odchodu.
Minutku!
Umyje si v tom pomeranči ruce a pak mi ho dá.
Kámo, Harry Potter! Kámo!
Kámo! Co děláme? Vykrádáme banku!
Kdo ji vykrádá? My!
Překlad titulků: Leona Filipová