Descărcat de pe YTS.MX
Acest program este evaluat G
și este potrivit pentru publicul larg.
Site-ul oficial de filme Yify : YTS.MX
- Bună, oameni de petrecere.
Oh. Ernie, ai grijă la draperie. - În regulă.
- O să iau bureții aceia de laborator în cinci, dr. Navarro.
- Ma ocup. - Ce mai face pacientul, Ernie?
- Viziuni de prune de zahăr.
- Bine, ei bine, o săptămână până la Crăciun,
asta pare potrivit.
Cine cântă DJ azi?
- E sezonul, dr. Reynolds.
Am crezut că ne aduc pe toți în spiritul Crăciunului.
- Ei bine, este sezonul miracolelor.
- Bun de plecare.
- Bine. Chemând toți elfii. Este ora spectacolului.
- O treabă grozavă acolo, doctore. N-am văzut niciodată făcut mai bine.
- Mulţumesc, Ernie.
- Craciun Fericit. - Da, și tu. Buna treaba.
- Mulțumiri.
- Iată-te.
- Buna mama. - Buna dulceata.
Am avut o după-amiază destulă, eu și nepotul tău.
Era ziua casei de turtă dulce. - Mm-hmm.
- Ui, termin anul acesta, nu?
- Henrik? Vino să-i arăți. - Hei, mătușă Angie. Aruncă o privire.
- Hei amice. Uau, dulce!
Știi la ce ar merge asta pe piața de astăzi?
- Cred că ar trebui să fie arhitect.
- Am zburat cu toții ieri.
Deci, vii acasă sau se lucrează din nou anul acesta?
- Hei, cum merge adopția?
- Încă nu știm.
Fără un avocat bun, a fost un coșmar
aceste luni trecute.
- Kristen, de ce nu mi-ai spus
ca ai trecut prin asta?
- Poate dacă ai suna din când în când.
- Nu este corect.
Știi cât de mult lucrez la spital acum.
Uite, a fost... Aș vrea să existe o cale
că te-aș putea ajuta și mi-aș dori
Aș putea fi acolo cu voi băieți anul acesta.
- Dragă, acesta este al doilea an consecutiv
că nu ai venit acasă de Crăciun.
- Hei, mamă, eu... știu.
dar știi cât de complicate sunt lucrurile
a scăpa de la muncă. - Nu, nu.
Dar familia este foarte importantă.
- Știu asta, mamă. - Tu? Tu chiar, dragă?
Vă rog.
E mult loc, e multă mâncare.
Mătușa Myrt are petrecerea anuală de vacanță.
Mai mare decât de data asta.
- Îmi pare rău. Sunt de gardă anul acesta.
Nu pot ajunge decât până în apartamentul meu.
- Te rog, chiar și doar pentru o zi.
- Da, dacă se schimbă ceva, vei fi primul care știe.
Bine? Dă dragostea mea tuturor.
- Te iubesc pa. Pa! Pa! - Pa.
- Te văd.
- Hei.
- Nici un Crăciun în oraș natal?
Credeam că ți-ai șters calendarul.
- Nu, Richardson mă ține de gardă,
care este grozav, știi?
Vreau doar o săptămână liniștită în Yonkers.
- Singur? Când ai putea fi acasă.
- Da, dar nu este la fel.
Mama încă se confruntă cu divorțul,
și este atât de sfâșietor să o privești trecând prin asta.
- A trecut ceva timp, nu-i așa? - Are.
Tata este în Arizona, știi, începe o nouă viață.
Eu și sora mea, nu suntem pe aceeași lungime de undă.
- Este greu. Înțeleg. Familiile sunt complicate.
Ai timp măcar să bei ceva înainte să pleci acasă?
Un toast pentru sărbători?
- Nu trebuie să mă întrebi de două ori.
- Doamne, operația de azi a fost...
Mulțumesc.
- Ei bine, aici este un Crăciun liniștit,
daca asta iti doresti cu adevarat.
- Te rog, Moş Crăciun, e tot ce am cerut.
A primit lista ta anul acesta?
- Mm.
Cine a avut timp să se gândească la asta?
Îmi voi risca.
Deși, nu m-ar deranja să-l găsesc sub copacul meu.
- Tyler? - Tyler Grant.
comentator sportiv la televizor.
- De când îți place sportul?
- De niciodată. Dar îmi place să-l aud vorbind.
- Tyler își iubește fanii. - Stai, îl cunoști?
- Da, nu, cu ani în urmă.
Știi acel slogan al lui?
- „Când nu poți să faci suficient sport, am mai multe.”
- I-am dat asta.
- Asta, trebuie să aud.
- Ei bine, a fost când făceam internship la Mt. Sinai.
- Mm-hmm.
- Și cred că ar juca hochei.
Am venit cu o comoție, aveam nevoie de un medic.
- Am văzut filmul ăla. Sandra Bullock și cineva.
- Dreapta?
Da, ne-am întâlnit câteva luni.
Și apoi a cerut să- mi întâlnească părinții într-un Crăciun.
- Și? - Și nu mi-am dat seama.
Dar a fost pentru ca el să poată obține binecuvântarea lor și să -și propună.
- Spune-mi că ai spus da. - Nu, nu cred.
- Și ce dacă? Nu a pus niciodată întrebarea?
- Oh, nu, a făcut-o. L-am refuzat.
- Tu ce? - Știu.
- Tu ești cel care avea nevoie de doctor.
Adică, uită-te la tip.
- Doamne, știi,
a fost, ca, ultimul Crăciun cu adevărat bun.
Înainte ca totul să se schimbe.
Mama și tata erau încă împreună,
iar eu și sora mea eram de nedespărțit.
A fost minunat.
Eram ca o familie adevărată, legată.
- Mm. Ce drăguț.
Bine, dar înapoi la domnul sport. De ce ai spus nu?
- Nu știu, momentul nu a fost potrivit.
Eram la facultatea de medicină, iar el pătrundea în știrile rețelei.
Ne-am luat o pauză,
și apoi am decis că momentul a trecut.
- Huh. Mai vedem noi. - Ce faci?
- Îi verific starea.
Poate mai ai timp să-l găsești
și pledează nebunie temporară.
Bine, ai noroc. Nu este căsătorit.
Dar el este într- o „relație serioasă”.
Uite.
- Oh, sunt încă împreună. Este frumos.
- Știai despre asta?
Ei bine, oricine ar fi ea, nu este suficient de bună pentru el.
Sabrina.
Ea vorbește cinci limbi,
are două diplome de master,
și o carte în top zece anul trecut.
Cred că se descurcă bine.
Adică, sunt... doar bănuiesc. - Hmm.
Așa că ați ținut cont. - Nu trebuie!
El este peste tot. El găzduiește Seria Mondială,
Jocurile Bowl, cogăzind următoarele Jocuri Olimpice.
Mă urmărește.
- Dacă e încă îndrăgostit de tine?
- Asta a fost cu mult timp în urmă, într-o galaxie foarte, departe.
Nu pot da timpul înapoi.
- Și-a luat chiar și un nou cățel.
Uită-te la tipul ăsta. - Ce?
Bine, lui Tyler nici măcar nu-i plăceau câinii înainte să-i cunoască pe al meu.
Oh, Boomer. Mi-e dor de câinele ăla.
- Angie?
- Eu! - Hei!
- Salut! Ce faci aici?
- O, firma mea e chiar sus.
- Ce? Credeam că ești în Boston.
- Nu, compania mea m-a mutat în Manhattan.
Da, vara trecută.
- Stai, vara trecută? Ai fost aici în tot acest timp?
- Da. Știi, am vrut să te sun.
Mă prezint pentru că de îndată ce ai apărut tu,
ea a uitat că am existat.
- Îmi pare rău, sunt doar surprins să văd că ești totul.
- Da. Ben Lee.
Eu și Angie am crescut împreună. - Da.
ambele: Eram practic o familie.
- Da. - Da.
Am auzit că sora ta
are probleme cu adoptarea.
Ceva despre părinții tatălui bio sau...
- Oh da. Nu știu. Știi mai multe decât mine.
Stai, eu... dreptul corporativ? Am crezut--
Credeam că dreptul familiei este ceea ce ți-ai dorit mereu să faci.
- Da, este adevarat. Aș vrea să am.
Dar, știi, vreau să spun, banii sunt buni, așa că...
- Bine--
- Deci ești avocat corporativ .
Lucrez cu Angie la spital.
Neurochirurgie.
- Oh. Sunt impresionat.
- De aceea am spus-o.
um, bine, hei,
Sunt aici cu niște prieteni de la serviciu,
și este foarte casual,
deci pot să vă cumpăr, doamnelor, o băutură?
- Oh, îmi doresc.
Trebuie să plec dacă voi ajunge la 10:15.
- Dar mi-ar plăcea, dacă e în regulă.
- Sigur. Da, te rog.
- Păi... - M-am bucurat să te văd. Da.
- Da, mă bucur să te văd.
- Crăciun fericit. - Crăciun fericit, Ben.
- Te văd. - La revedere, scumpo.
- Hei, tu! Tu! - Pe mine?
- Da tu.
- Oh, multumesc. Am nevoie de un bilet la Yonkers.
Linia mașinii este atât de lungă,
și aplicația mea pentru telefon nu funcționează, așa că...
- Telefoane în zilele noastre. Lucruri complicate.
Îmi plac vremurile când telefoanele doar dădeau apeluri.
- Uh-huh. Deci încerc să fac 10:15.
- Ah, ultimul expres către Yonkers.
- Da. Dreapta.
Deci dacă... dacă m-ai putea ajuta.
Poftim. Mulțumesc.
- Pentru asta sunt aici.
Pentru a te ajuta.
- Oh.
- Te-ai dus acasă de sărbători?
- Uh, nu, doar unul liniștit de unul singur.
Este ceea ce vreau.
- Lucru amuzant.
Uneori ceea ce ne dorim nu este ceea ce avem nevoie.
Dar se spune că magia Crăciunului te va găsi
oriunde ai fi.
- Ei spun asta? Bine. - Ora 10:15.
- Da. Oh Doamne. Eu nu... pot face asta?
- Mai ai timp destul.
- Ei bine, eu...
Huh, e atât de ciudat. aș putea jura...
- Te rog, nu. Nu atât de aproape de Crăciun.
Oamenii sunt atât de grăbiți în ultima vreme.
Alergând aici, alergând acolo.
Nu știu ei că acesta este momentul să încetinească lucrurile,
apreciezi lumea din jurul tău?
Poftim. - Oh, wow, e foarte fantezist.
Oh, aceasta este o călătorie dus-întors. Aveam nevoie doar de un singur sens.
- Fara plata. Craciun Fericit.
- Bine.
- Excursie placuta.
- El chiar este peste tot.
- Salut. - Bilet, te rog.
- Da. Poftim. - Ce este asta?
- Un fel de promovare de sărbători , cred.
- Ai crede că biroul principal ne va spune aceste lucruri.
Poftim. Craciun Fericit.
- Ce...
- Ți-a fost dor de mine? - Ahh!
- Oh! Au! Bine!
Amintește-mi să nu mai fac asta niciodată.
- Tyler Grant?
- Gogoșile pe care le-ați cerut de la mașina de mic dejun?
Specialele lui Mos Craciun?
Nu te așteptai să mă întorc așa de curând, cred?
- Tyler?
- Hai, n-am fost plecat atât de mult.
- Îmi pare atât de rău. Ce este asta?
- Ei bine, acesta este micul dejun, deși îmi imaginez
Părinții tăi au un plan mai elaborat pentru asta,
având în vedere tot ce mi-ai spus despre ele.
Ceva despre toastul tatălui tău?
- Tatăl meu e în Arizona. - Mm, nu cred.
L-am sunat azi dimineață când plecam din Manhattan.
- Ca tu și cu mine, „noi”? - Ca tu și cu mine, „noi”.
- Pentru ce a fost aia? - Wow.
Acel sărut a fost incredibil de real.
- Da, bine, ar trebui să sper. - Asteapta asteapta asteapta.
Scuze, um...
Acordă doar un minut... o secundă. Oh Doamne.
Nu te mișca. Stai chiar acolo.
Mă voi întoarce imediat, cred. Nu știu.
- Bine, dar nu pot să promit că ambele
dintre aceste gogoși vor fi aici când te întorci.
- Doamne, o pierd.
Tu. Tu! Ce faci aici?
- La o ceașcă de cacao.
- Dar tu ești cel care mi-a vândut biletul.
- Oh, cred că mi-aș aminti asta.
Nu, sunt uniformele. Toți arătăm la fel în acestea.
- Ei bine, atunci ai un geamăn.
- Trebuie să fie un tip frumos.
- Bine, bine, oricine ai fi, nu sunt unde am fost.
Nu sunt... nu sunt unde ar trebui să fiu, adică.
Adică, acesta nu este trenul în care m-am urcat.
Acesta este vechi.
Nici măcar nu știam că aceste lucruri mai funcționează.
În plus, și în următoarea mașină este un tip
pe care nu l-am mai văzut de zece ani.
- Te deranjează? - Ei bine, nu. Da, uh--nu.
Dar ar trebui să fie la televizor. Și are gogoși.
- Asta nu este o crimă.
Specialele lui Mos Craciun.
Psst! Este Crăciunul.
- Nu am avut nici unul dintre aceia ca...
- Zece ani? - Da. Exact.
Când Tyler mi le-a cumpărat într-o călătorie cu trenul spre casă în 2011!
Stai puțin, de unde ai știut asta?
Acesta nu este telefonul meu.
- Nu? - Nu, dar are un semnal.
Oh Doamne.
Bună, sunt Dr. Reynolds.
- Care? - Angie Reynolds, neurologie.
- Sigur ai numărul potrivit?
- Da, am numărul potrivit.
Pot vorbi cu dr. Navarro, vă rog?
- Poți să-mi scrii asta , te rog?
- NAVA-- - N-am auzit niciodată de ea.
- Da... ce vrei să spui că ai auzit de ea?
- E din acest spital? - Da, din acest spital.
Buna ziua?
- Oh.
Whoa, te-ai uita la ora?
Următoarea oprire, Shepard's Ferry.
- Oraşul meu... meu natal?
Suntem în Connecticut?
- S-ar putea să vrei să- ți aduni lucrurile și să găsești un loc.
- Nu Nu NU NU.
Nu vreau să găsesc un loc. Vreau să mă duc acasă.
Vreau să mă întorc în New York.
- Ei bine, ai nevoie de un bilet dus-întors pentru asta.
- Ei bine, după cum se întâmplă, mi-ai vândut unul.
Ei bine, cred că nu ai fost tu. A fost ceva... geamănul tău.
Oricum.
- Ei bine, ceva pare să lipsească.
- Dispărut? - Fără întoarcere.
Nu pot ajunge acasă fără el.
- Nu pot? - Mm-mm.
- Îmi pare rău pentru gogoși.
Nu pot spune că nu te-am avertizat, totuși.
- Stai, încetinim.
- Da, e mai ușor să cobori din tren așa.
- Feribotul lui Shepard, următoarea oprire.
Shepard's Ferry, următoarea oprire.
Nu vei ajunge niciodată acasă dacă ratezi această oprire.
Feribotul lui Shepard.
- O, drăguț oraș, așa cum ai spus.
Iubește bradul acela de Crăciun.
- Da, obișnuiam să petrecem fiecare Ajunul Crăciunului acolo
pentru aprinderea stelei.
Era o tradiție de familie.
Dar au construit un mini-mall acolo cu ani în urmă.
- Aparent nu. - Da, au facut.
Nu a mai fost niciun copac acolo din 2011.
- Deci anul acesta?
Te simți bine? - Nu sunt sigur. De orice.
- Bine, bine, o să ne iau paltoanele.
- Oh.
- Revin imediat.
- Ce naiba se întâmplă?
- Crăciun, desigur. Bucurați-vă de el cât durează.
- Angie. - Tata?
- Angie. Bună scumpete.
Mă bucur să te văd, dragă. - Vai.
- Ce am făcut ca să merit o îmbrățișare atât de mare?
- Ești acasă! - Bineînţeles că sunt acasă.
M-ai văzut aici acum trei săptămâni de ziua mea.
Unde m-as mai duce? - Arizona?
- Toată căldura asta? Nu, mulțumesc.
Ești bine, iubito?
- Oh, mi-ai fost atât de dor de tine .
- Hei. Tyler Grant, domnule.
- Celebrul reporter sportiv TV
am auzit atâtea despre.
- Doar local până acum,
dar fac tot posibilul, domnule Reynolds.
- Mă bucur să te cunosc, fiule. Te rog, spune-mi George.
- Ai inteles. - Ești sigur că ești bine?
- Sunt sărbători. Acesta este un softie.
- Nu știu?
Crezi că ar trebui să sunăm înainte și să- i avertizăm mama sau ce?
- Tata.
- Bine, băieți, ei bine, mașina e chiar aici.
Ești gata? - Da.
- Hei, am auzit că ai fost la World Series anul acesta?
- Da, pentru victoria din St. Louis.
Sărbătoare în vestiar și tot.
Știi, dacă mă trimit anul viitor, ar trebui să te alături mie.
- Acesta este un portar, Angie.
- Nu aș putea să visez pe nimeni mai bun.
- Du-ți lucrurile sus.
Băieți, faceți-vă ca acasă.
- Wow. Angie mi-a spus că ai casa perfectă de Crăciun.
- Totul, în afară de copac. Păstrând asta pentru voi doi.
Totuși, aveți niște lumini sparte pe aceste șiruri.
Poate mă poți ajuta să le repar mai târziu,
putem vorbi despre fotbal? - Da.
Ești fericit să fii acasă? - Nu ai nici o idee.
- Henrik! Fără alergare în casă!
Petru! - E Crăciunul. Lasă-i sa plece.
- Oh, așteptați.
- Miere!
- Bună, șase. - Salut.
- Bine ai venit acasa. - Oh.
- A găsit câinele înainte să-l pot împacheta.
- Tu trebuie să fii iubitul.
- Dacă nu sunt, aceasta va fi o vizită foarte incomodă.
- Tyler, aceasta este sora mea, Kristen,
și soțul ei, Peter.
Și acea neclaritate era Henrik când avea patru ani.
- Când avea patru ani?
- Mamă. Uită-te la tine!
- Oh, nu, nu, nu. - O Doamne.
- Nu. Am copt turtă dulce pentru mâine.
- Ziua casei de turtă dulce.
Oh, a făcut toată casa să miroasă a Crăciun.
Am făcut-o în fiecare an.
- Uh, faci să sune ca istorie antică.
- Mamă, el este Tyler. Tyler, aceasta este mama mea.
- Doamna Reynolds.
- Spune-mi Evelyn
sau există șanse mari să nu-ți răspund.
- Bine, atunci, Evelyn.
- Boomer!
Oh, Boomer. Ești în viață.
- Acești doi au fost de nedespărțit până când a mers la facultatea de medicină.
Dar acum e tot al meu. - Ce... ce este el, un buldog?
- O salvare, cel mai bun tip.
- Hei, omule.
Știi, nu prea sunt un câine.
Dar tipul ăsta e grozav.
- Poate că într- o zi îl vei primi pe al tău .
- Acum trebuie să vă stabilim pe voi doi,
iar mama ta a venit cu o mică listă pentru noi.
Avem cumpărături în copaci, Moș Crăciun, desigur,
și apoi marele oraș Ajunul Crăciunului cântă împreună.
- O tradiție orășenească, unde se luminează
steaua de Crăciun de pe bradul din fața gării.
- Am auzit.
- Niciodată un moment plictisitor nu vine în decembrie.
- Și petrecerea mătușii Myrt. Mai mare ca oricând, spune ea.
Dar apoi... toate: Întotdeauna spune asta!
- Myrtle Conway, nicio relație,
dar toată lumea din oraș o numește mătușa Myrt.
O vei iubi.
- Mai avem camera ta sus.
Așa că grăbește-te și pregătește-te. Avem multe de făcut.
- Familia ta e grozavă. - Spune asta în câteva zile.
- Pun pariu că voi face. - Da. Pun pariu că vei face și tu.
- Hei, dacă mergem la cumpărături, trebuie să mă schimb.
- Dreapta. A doua usa pe stanga.
Și ne întâlnim jos.
- Da.
- Pentru că... cool. - Tyler Grant.
- Da.
Vai.
- Totul este bine?
- Credeam că a schimbat asta într- o cameră de meșteșuguri pentru ceramica ei.
- De când s-a ocupat mama de olărit?
- Am vrut să spun doar că am crezut că poate a găsit-o
o altă utilizare pentru ea, asta-i tot.
- Niciodată.
Are ideea că vei deveni un medic de succes
și tot găsești o modalitate de a te muta înapoi.
- Cum? Toți pacienții mei sunt în Manhattan...
Voi. Voi. Va fi în Manhattan.
Ce mai face Peter? Arată grozav. Și Henrik? Oh Doamne.
- A crescut ca o buruiană de când l-ai văzut ultima oară.
Bineînțeles că a trecut ceva timp.
Deci spune-mi despre Tyler.
- Oh, ei bine, e tot despre sport, 24-7.
Adică, el găzduiește următoarele Jocuri Olimpice.
Cândva în viitor, mi-aș imagina.
- Este dragoste? - Adică e foarte frumos.
Amabil, amuzant, în pragul unei cariere majore.
La ce naiba mă gândeam?
- Ai îndoieli?
- Da, dar pentru viața mea, nu pot să mă gândesc de ce.
Când își propune de data asta...
Ignora-ma. Nu stiu ce spun.
- În mod clar.
- Kristen, acesta va fi cel mai frumos Crăciun.
Dacă aș putea alege unul din toate sărbătorii
am cheltuit, eu îl aleg pe acesta.
- Tocmai ai ajuns aici. - Da, dar simt asta.
Nu poti?
Totul e perfect. Toată lumea este fericită.
- Sigur.
- Exact așa cum trebuia să fie.
- Oricum, primul lucru pe lista mamei este acel copac.
— Nu până nu ajunge Angie aici. Henrik este atât de entuziasmat.
- Da. Lasă-mă să mă schimb foarte repede și o să fiu jos.
Bine, ține-o împreună, Angie.
Doamne, te-ai putea trezi în orice moment acum.
Așa că bucură-te.
Unde am mai văzut asta?
- Zâmbește, toată lumea. Parcă te distrezi bine.
- Ne distrăm bine , Peter.
- Hei, asta e o tabletă nouă?
- Cadou de Crăciun devreme de la Kristen.
Așa că putem surprinde fiecare clipă.
- Și el înseamnă fiecare clipă!
- E în regulă să lași jos din când în când, dragă.
- Bine, toată lumea,
Vreau să găsim copacul perfect,
deci cred că ar trebui să ne despărțim și să acoperim mai mult teritoriu.
Mă voi îndrepta pe aici.
- Dragă, vrei să merg cu tine?
Adică, ar trebui să facem asta împreună, nu?
- Da.
- Nu, nu, cred că e mai bine să facem din asta o misiune solo.
- Tatăl tău este atât de încăpăţânat.
Trebuie să găsească copacul perfect.
Toate arată la fel
odată ce au ornamentele pe ele, nu?
- Sunt de acord. - Mai bine merg cu el,
altfel vom fi aici până în noaptea de Revelion.
- Uite! Uite!
este Atelierul lui Moș Crăciun! Poți să mă iei?
- Da. E în regulă, băieți?
- Desigur. - Simte-te liber.
Am văzut deja trei dintre ceilalți ajutoare ai Moșului
sezonul acesta. - Frumos pentru tine.
- Dacă nu este vechiul meu prieten, Henrik!
- Mos Craciun!
- Ai venit să-i spui lui Moș Crăciun ce vrei de Crăciun?
- Vreau un frăţior.
Sau o soră, dacă asta e tot ce ai.
- Este o... o comandă grea cu un preaviz scurt.
Ce zici de o mașină de curse? Ce zici de asta?
- Aș prefera să am un frățior.
- Ei bine, um, Moș Crăciun va vedea ce poate face.
Dar, între timp, ce zici de un baston de bomboane?
- Mulțumesc! - Da, desigur.
- Minunat. Mulțumesc.
- Aww, nu atât de repede, voi doi. Cine urmează?
- Oh, suntem aici doar pentru Henrik.
- Oh, nu, nu, nu. Cred că altcineva ar putea avea nevoie
o parte din atenția ta aici, Moș Crăciun.
- Tyler, te-ai opri? Tyler! - O da.
Ei bine, domnișoară, ce ți-ai dori de Crăciun?
-Ben?
- Oh, ai spus că îl vrei pe Ben de Crăciun?
- Așa e, ai fost Moș Crăciun anul ăla... anul acesta.
- Nu-mi arunca în aer acoperirea.
O să-i faci pe copii să plângă din nou!
- Scuze.
- Oricum, ce ți-ar plăcea în ciorapi?
- Ei bine, am primit deja un cadou de Crăciun anul acesta,
și este o adevărată năucire, lasă-mă să-ți spun.
- Ai putea să spui o vorbă bună pentru mine, Moș Crăciun?
- Tyler, el este Ben. Ben, el este Tyler.
- Oh, um, știi, va trebui să verific.
S-ar putea să fie pe lista obraznicilor lui Moș Crăciun.
Dar tu, primești un baston de bomboane.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Aici. Vino sa vezi! Vino sa vezi!
- Ma scuzati domnule. - Cer iertare.
- Hei. - Iată-ne. Ah.
- Ce crezi? - În regulă.
Vezi asta, Tyler? Despre asta vorbesc.
- Arata bine.
- Destul de bine. - Hei.
Care e treaba cu Angie și, uh, Moș Crăciun acolo?
- Ben? Prieten al familiei.
Au crescut împreună. - Oh.
- Și a fost primul sărut al lui Angie , am auzit?
Vine mai târziu să ajute la decorare.
- Grozav. - Deci asta este
la care mă gândeam. Nu știu
dacă aveți gânduri pe care doriți să le împărtășiți.
Oh Doamne. Oh Doamne! Angie!
- Chloe! - Oh, salut!
- Salut. - Crăciun fericit tuturor!
- Craciun Fericit. - Craciun Fericit.
- Oh, ea este Chloe.
Aceasta este nepoata mătușii Myrt .
- Salut! Sunt atât de surprins să te văd aici.
Eu... da, cu o companie atât de frumoasă.
- El este Tyler Grant. Și îi cunoști pe toți ceilalți.
- Încântat de cunoștință. - Și eu mă bucur să vă cunosc!
Oh, vă uitați și voi la acest copac?
- Oh da. - Oh nu.
Adică, dacă vrei să o iei, poți să o iei.
- Nu Nu NU NU. Este bine.
Sincer, este pentru petrecerea mătușii Myrt,
și s-ar putea să nu fie suficient de mare.
Știi cum e. Oricum, dar Ben este aici.
Și ține un ochi pe cel mai bun copac,
așa că îl voi lăsa pe el să se ocupe de asta
când a terminat de jucat cu Moș Crăciun. Voi băieți puteți avea acest copac.
Doar ai. Este într-adevăr una frumoasă.
Și bla! Ne vedem mai tarziu. Craciun Fericit! Pa!
- Bine, Tyler, băiatul meu, hai să încheiem asta.
Adu-o acasă.
- Hei.
- Ce crezi? Acesta ar trebui să fie un cercel?
Cercel?
- Este atât de frumos și strălucitor. - Uite, e un colier.
- Se vorbește că tu și Moș Crăciun de acolo ați avut ceva pe vremea când.
- Ce? Oh, Ben?
Nimic.
- Ceva despre un prim sărut? - Oh. Da, aveam 11 ani.
Era mult mai mult dinte decât buză.
- Tipul pare că face parte din familie.
- Da. Ei bine, bunica lui...
l-am crescut, așa că părinții mei erau ca părinții lui.
Tyler, nu ești gelos, nu-i așa?
- Pe mine? Haide! In niciun caz.
- Bine, toată lumea, să vedem ce avem.
Să numărăm invers. toti: Trei...doi...unu!
- Acum nu mai trebuie decât ornamentele.
Henrik, poți să- l agăți pe primul.
- Bună treabă, băieți. - Bine, unde se duce tipul ăsta?
Corect... da. Da.
Da. Buna treaba.
- Văd că ești un băiat foarte bun,
ca să- ți iei mașina de pompieri.
- Vezi? Ți-am spus că îmi va lua unul.
- Mm-hmm. Da draga.
Ei bine, uite, aștepți chiar acolo.
Mami vrea să-i mulțumească și lui Moș Crăciun.
Ce vrei să spui prin a spune așa ceva?
- Hei tata.
E mult loc pe canapea
aici, lângă mama.
- Oh, e în regulă.
Mă simt confortabil chiar aici.
- Ești sigur, știi?
Voi doi întotdeauna v-a plăcut să...
- Lasă-l în pace, Angie.
L-am pus pe Boomer să mă țină de cald, nu-i așa, băiete?
- Si eu sunt bun. Am revista mea.
- Ce? Asta a fost?
- Să ai o vacanță bună?
- Îmi pare atât de rău.
Nu înțeleg ce se întâmplă.
- Nu trebuie să înțelegi.
Trebuie să apreciezi.
- O, da. Apreciez atât de mult.
Dar asta se termină acum, nu?
Adică, amândoi știm că Crăciunul acesta nu poate dura pentru totdeauna.
Am dreptate?
- Vrei să te întorci la New York.
- Da, o iau. - Care-i graba?
- Uh, ei bine, în primul rând, este 2011 aici,
și nu am cum să mă întorc la facultatea de medicină.
Deci, dacă am putea întoarce acest tren,
ar fi grozav.
- Orice ai spune!
- Oh.
- Bilet, te rog. - Da!
- E încă gol.
- Nu pot face nimic fără acel bilet.
Regulile șinelor.
- Ce să fac? - Trebuie să îndrepti lucrurile.
Înainte de Ajunul Crăciunului, mi-aș imagina.
Așa se desfășoară de obicei aceste lucruri .
Ceasul ticăie și tot.
- Sau ce? Sau ce? Sunt blocat aici pentru totdeauna?
Bine, trebuie să îndrept ceva.
Propunerea lui Tyler!
Stai, ar trebui să spun da de data asta?
Pentru că, știi, ultima dată când am spus nu,
care pur și simplu s-a simțit corect, având în vedere unde ne aflam
în viețile noastre, dar acum nu știu.
Asta e? Asta e.
- Feribotul lui Shepard!
Următoarea oprire.
lui Shepard...
- Bine, deci o să fac asta.
- BAC.
- Așteptați o secundă--
- Poftim, amice.
Oh! Ale mele...
De unde ai venit?
Soarele abia răsare. Ce faci aici?
- Dacă aș ști, ți-aș spune, sincer.
Prieten de-al tău?
- Da, m-am întors de la atelier.
Accident ciudat de spargere a nucilor.
Nu vrei sa stii.
- O să te cred pe cuvânt.
- Și sunt aici pentru că i-am promis mătușii Myrt
un copac destul de impresionant pentru o petrecere.
- Uh-huh. - Nimic încă.
Dar urmează un alt transport,
deci vom vedea.
Ai ceva în minte?
- Oh, atât de mult.
- Bine, dacă ai nevoie de o ureche prietenoasă, avem timp.
- Va suna absolut nebunesc.
Total nebun.
Poate că asta se întâmplă. Mi-am pierdut mințile.
- Bine, acum ai atenția mea.
- Știi ce? Nici nu mai suntem aproape,
pentru că te-ai mutat din Boston în Manhattan,
și nici măcar nu m-ai sunat. - Ce?
- Uf, dar trebuie să spun cuiva.
Trebuie să spun cuiva, pentru că... așteaptă o secundă.
Trenul m-a lăsat aici.
Poate că e un semn.
Ar trebui să-ți spun!
- Angie, poți să-mi spui orice!
Amintește-ți când ai parcat motocicleta directorului
în biroul lui?
Cum ai făcut asta oricum?
- Clubul auto a făcut-o.
A fost doar ideea mea să scot ghidonul
apoi rostogoliți-l și puneți-l la loc acolo.
- Asta e geniu. - Știu. Asa de bine.
- Ideea mea este că cine nu te-a transformat în poliție școlară?
huh? Acest băiat.
De asemenea, cine nu te-a supărat când ai sărit peste cursuri
să mergi să vezi „Spider-Man”?
- Asta pentru că ai venit cu mine.
- Dreapta. Este adevărat.
Ei bine, pentru că aveam aceleași gusturi pentru filme.
- Da. Și muzică. Și înghețată.
- Da. Ei bine, cu excepția obsesiei tale ciudate de stropire.
N-am să înțeleg niciodată că... - Care este ideea ta?
Nu vorbi despre stropi.
- Ideea mea este că poți avea încredere în mine.
Așa că orice ai vrea să spui, pur și simplu scapă.
- Sunt din viitor!
- Și ești aici să mă concediezi?
- Ben, fii serios. - Ce? Tu ai început!
- Ascultă cuvintele care îmi ies din gura.
Este total adevărat!
Sunt din viitor!
- Și asta e o metaforă pentru...
- Nu, Ben, stai cu mine!
Bine, am urcat într-un tren spre Yonkers aseară,
iar anul era 2021.
În loc de Yonkers, m-a lăsat aici și acum.
- Bine, nu... Adică...
- Asta a fost o greşeală. - Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Stai, stai, stai.
Mai spune-mi odata. Încet. Și peste mâncare.
- Te gândești mereu la mâncare! - Ei bine, nu ți-e foame?
- Dimineata. - Bună, Tyler. Cum ai dormit?
- Oh, bine.
Boomer mă urmărește peste tot.
- Te place. Pâine prăjită franceză? - Am auzit că este faimos în lume.
Sigur, da, conectează-mă. Nu am văzut-o încă pe Angie.
- S-a trezit și a plecat deja azi dimineață.
Întotdeauna pasărea timpurie.
- De fapt, asta îmi oferă șansa să te întreb ceva.
- Oh da?
- Despre mine și fiica ta.
- Și care ar putea fi asta?
- Bine. Aștepta. Stai asa.
Ne putem întoarce la partea
unde sunt avocatul corporativ de succes incredibil
la New York?
Am crezut că o să intru în dreptul familiei.
- Știu, dar undeva pe parcurs, asta se schimbă,
si nu stiu cum.
- Asta e tot ce mi-am dorit vreodată să fac!
Știi cât de importantă este familia pentru mine.
Nu-mi pot imagina că mă răzgândesc despre asta.
- Ben, știu cum sună asta.
Doamne, aș vrea... aș vrea să existe o modalitate prin care să pot dovedi asta.
Vreau să spun...
- Arată-mi permisul tău de conducere.
Este un olograf?
Ești pe cale să apară în 3D, ca prințesa Leia?
Haide, spune: „Ajută-mă, Ben Lee”.
- Îți place asta, nu-i așa?
Sunt zece ani, Ben, nu zece sute.
Și nu, nu am, pentru că când m-am trezit aici,
totul era așa cum era.
Uită-te la acest telefon.
Adică, este practic o antichitate.
- O antichitate? Acesta este cel mai recent model.
E mai nou decât al meu.
Oh, așteptați. Da.
Bine, probabil că există câteva upgrade-uri.
- Da. Devin mai mari. - Asta nu...
Oh, multumesc.
- Mulțumiri. - Ei bine, hai să luăm ceva de mâncare.
Ooh, spune-mi ce voi comanda.
- Ben, nu-mi amintesc totul.
Îți amintești ce ai luat la micul dejun acum zece ani?
- Clatite, bacon, suc de portocale.
- Bine.
- Pentru că am asta în fiecare dimineață.
- Oh, naiba.
- Bătrânul pe care obișnuiai să-ți iubești asta la mine.
- Ooh, New York Giants câștigă Super Bowl.
- Nu! - Da.
- Nu! Împotriva lui Brady și Pats?
Nu! Sunt neînvinși.
- Nu. Dar nu e frumos. Aveți încredere în mine.
- Oh, deci ar trebui să aştept
pana atunci sa vezi daca ai dreptate?
- Bine. Facem case de turtă dulce în seara asta.
- Da. Mama ta m-a invitat.
- Dar știam asta.
- Ei bine, ea mă invită mereu .
Nu e un mister.
- Asteapta o secunda.
Te îneci cu o gumă azi și îți salvez viața.
- Ei bine, aș spera. Ești la școala de medicină.
Cam asta e treaba.
- Ben, nu e că îți salvez viața,
este că știu că te sufoci.
- Oh, bine!
Stai, ei bine, ce dacă nu o fac acum că mi-ai spus?
- Tu vei. - Sau voi face eu?
- Da. - Sunteți sigur?
- Da. - Nu știu.
Cred că am puterea de a schimba viitorul.
- Folosește-l cu înțelepciune.
- Am depus multă muncă în asta, dar, știi,
În sfârșit, am trimis caseta de audiție și acum aștept.
Este o știre națională, așa că chiar și un interviu ar fi uimitor.
- Nu înțeleg nimic din toate astea,
dar cu siguranță te-aș angaja dacă aș avea o rețea.
- Poate vei primi unul de Crăciun, mamă.
Niciodată nu e prea târziu. - Poate.
- În cele din urmă, o să am nevoie de un slogan, știi,
ceva memorabil, cum ar fi...
- „Când nu poți să faci suficient sport, am mai multe.”
- Hei, asta e bine.
- Nu. E aproape. Dar...
- De ce nu te gândești la asta? S-ar putea să crească la tine.
Hei, unde e tata?
- Nu știu. E pe aici pe undeva.
Probabil că lopătează trotuarul
sau curățarea podului de ceva.
Are nevoie de timpul lui singur chiar acum.
- Și îți lipsește asta? Nu este ca el.
- Tatăl tău este bărbatul lui. Nu-mi cere să-i explic.
- Hei. Vrea cineva gumă de gumă?
Gumdrop, cineva? Sunt delicioase.
- Nu, suntem buni. De ce nu ai unul?
- O, poate o voi face. Nu.
- Nu? - Sau da. Nu. Poate mai târziu.
- Ce e cu voi doi? - Doar că Ben este Ben.
El crede că e amuzant.
- Ai crezut mereu că sunt amuzant.
Piesa de seniori? Încă te aud râzând.
- Asta pentru că ți-au căzut pantalonii
în timpul marelui tău discurs.
Cine știa că George Washington are boxeri SpongeBob?
- Bine. Bine. Era o zi de spălătorie.
- Sincer, băieți, au fost așa pentru totdeauna.
- Da, te rog ignoră-l.
- Da. - Hei, ce merge, Henrik?
- Bun. - Da?
- Este o echipă de construcții cu un singur copil .
- Imaginează-ți ce ar putea realiza
cu un frate sau o soră.
L-am auzit cu toții întrebându-l pe Moș Crăciun.
- Hei, amice, ce zici de un gard de trestie de bomboane?
- Ben, ești bine?
- Cred că se sufocă. - Cu ce ​​te sufoci, Ben?
- Ce facem? L-ai lovit pe spate?
- Cu siguranță se sufocă. - Ce facem?
- Gumele de gumă. Sunt gumele.
- Oh, sunt gumele?
- Ce să... l-am lovit pe spate.
- Nu poate respira. - L-ai lovit pe spate?
Nu. Cred că trebuie să... - Angie, Angie.
- Nu poate respira. - Te sufoci?
Mulțumesc.
- Asta e o usurare.
- Cine ar fi putut vedea asta venind?
- Dreapta? E ca și cum ar trebui să fii din viitor.
- Brut.
- Ti-am spus! - Bine.
Deci ai timp până în ziua de Crăciun,
sau ce, ești blocat aici?
- Ei bine, a spus el în Ajunul Crăciunului,
dar cred că tot ce trebuie să fac pentru a o remedia
este să spui da în seara asta.
- Spune da la ce?
- La propunerea lui Tyler.
Ultima dată am spus nu.
- Stai, stai, spui... - Oh, încă nu știi asta.
- Te vei căsători cu Tyler?
Adică, ești sigur că asta vrei?
- Ce, e o idee atât de sălbatică?
- Ei bine, am crezut că...
- Ce? Ce credeai?
- Am crezut că... - Oh, oh, tu și cu mine. Oh, Ben.
Dacă toți cei care au iubit Coldplay și lasagna
au ajuns împreună...
În plus, am încercat să ne întâlnim.
- Ei bine, nu ai luat-o în serios.
- Iti bati joc de mine? Nu ai luat-o în serios!
În plus, suntem prieteni acum, Ben, și asta se pare corect.
Dreapta?
Acum funcționează pentru noi, nu, Ben?
- Dacă ești îngrijorat, nu fi. - Oh. Eu... oh. Neingrijorat.
- Bine. Dar dacă ești.
- Scuze.
Tyler Grant.
Hei! Da, am sperat să aud de la tine.
- Deci crezi că întregul univers de Crăciun
a aranjat toate astea... - Mm-hmm.
- Deci te poți întoarce și te căsătorești cu Tyler?
- Ei bine, nimic altceva nu are sens!
- Și crezi că are sens?
- Da! În seara asta, m-a dus la Donovan.
Păi, nu, îmi pare rău, mă duce la Donovan...
știi ce vreau să spun. - Da. Scump.
Sunt impresionat. Sau, cum ar fi, voi fi impresionat.
Sau am... bugh. Bugh! Acum mă puneți s-o fac.
- Deci mă va duce acolo,
și îmi pune un inel în paharul meu de șampanie.
- Clișeu. Dar... scuze.
- Cred că e dulce. Așa că o să spun da,
și apoi cred că totul ar trebui să revină la normal.
- Sigur. Ca și cum ceva cu tine ar fi vreodată normal.
- Vezi tu, de asta nu ne-am descurcat niciodată.
Uf.
- Deci cum a fost masa ta?
- Adică, uimitor. Toate cele șapte cursuri.
Doamne, am uitat cât de bună era mâncarea aici.
- Ai mai fost aici inainte?
- Nu, mă refer doar din recenzii.
Știi ce, pot spune sincer
Am fost aici doar cu tine.
- Bun. Pentru că vreau ca seara asta să fie specială.
- Oh?
- Ți-am spus că există un motiv pentru această cină de diseară.
O surpriza.
- Oh? Mă întreb ce ar putea fi.
- Mulțumesc.
- Nu, dar serios, ce este,
pentru că asta e doar șampanie.
- Da. A celebra...
Noul meu job!
- Al tau ce?
- Angie, m-au sunat în după-amiaza asta,
în timp ce erai afară în zăpadă cu Moș Crăciun.
Le-au plăcut casetele mele de audiție. Interviurile mele.
Sloganul meu. Ei bine, sloganul tău.
- Da, nu, sunt sigur că au făcut-o.
Vei dezvolta un întreg spectacol
în jurul lui într-o zi în viitor.
- Trec de la local la național.
Adică, poți să crezi asta? - Nu pot.
Sunt foarte fericit pentru tine, Tyler. Asta e minunat.
- Există o singură captură. Trebuie să merg în oraș
Mâine la primul lucru pentru a încheia afacerea.
- Stai, pleci? - Doar pentru ziua respectivă.
Dar ce motiv să sărbătorești, nu?
Adică, pariez că nu l-ai văzut pe acela venind în seara asta, nu?
- Nu am. Deloc.
- Ooh, asta e bine.
- Buna dulceata.
Tyler face bagajele la etaj. Este totul în regulă?
- Da, a primit slujba aia. Promovarea pe care și-a dorit-o?
Trebuie să meargă să semneze contracte.
Dar se va întoarce la petrecerea mătușii Myrt.
- Nu ar vrea să rateze asta!
Și cântatul. Și iluminarea stelei.
V-ați distrat bine în seara asta?
- Nu a fost exact ceea ce mă așteptam,
dar da, a fost frumos. Am nevoie de degetul tău.
- Oh. Bun.
Sora ta tocmai l-a culcat pe Henrik.
Băiatul ăla are atât de multă energie.
Daca ar fi doi...
- Nu este... nu poate fi... - Nu.
- Dreapta. Da.
- Au încercat de mult.
In vitro. Ea nu ți-a spus?
- Nu.
- Ei bine, între tine și mine, nu merge atât de bine.
Sunt sigur că doar încearcă să găsească
momentul potrivit să-ți spun. - Da.
Ce zici de tine, mamă?
Totul e în regulă cu tine și tata?
- De ce întrebați?
- Nu stiu, e foarte distant anul asta.
Mereu pleacă să facă ceva.
- Da. Acesta este doar el acum.
Știi, vom fi bine.
Sezonul aduce multe lucruri la oameni.
Uită-te la asta.
Visele pe care le avem când suntem tineri uneori nu se produc
așa cum am sperat.
- Asta e rochia din dulapul meu.
- Da, am pus unele dintre lucrurile mele vechi acolo.
Sper să nu te superi.
- Arăți la fel, mamă.
- Nu ar fi frumos
dacă ceva lucrurile au rămas la fel?
- Te iubesc mama.
- Te iubesc.
- Unde e Henrik? - S-a stins ca o lumină.
- Oh.
Am vorbit cu doctorul.
- Îmi spui asta doar acum?
- A sunat chiar înainte de cină.
Aceasta este prima șansă pe care am avut-o să vorbim.
- Bine si?
- Cei doi embrioni rămași nu au ajuns în ziua a cincea.
- Și astea erau tot ce aveam. Deci asta este?
- Vrea să venim după vacanță
pentru a discuta pașii următori.
- Peter, se simte ca la capătul drumului.
- Nu este sfârşitul. Nu neaparat.
- A fost atât de ușor cu Henrik. De ce este atât de greu acum?
- Ai auzit.
- Nu am vrut să ascult cu urechea. Kristen, îmi pare atât de rău.
- Așa suntem noi. - Aș fi putut ajuta!
Sunt medic la un spital important din Manhattan
cu legături și relații.
- Ești doar un student la medicină.
- Corect, ideea mea este,
de ce nu mi-ai spus prin ce treci?
- Nu am avut niciodată o astfel de relație.
Chestia cu sora. Unde ne facem părul unul altuia,
vorbesc despre băieți, dureri de inimă, toate astea.
- Dar nu suntem noi?
- Haide, Angie, nu ți-ai luat niciodată timp
să întreb despre viața mea.
Mereu a fost despre a ta, care, recunosc,
este mai interesant.
- Wow. Chiar asa ma vezi?
Adică, dacă aș fi fost ocupat în timpul școlii de medicină și a stagiului...
- Există o deconectare. Ca și cu Tyler.
Dacă nu ar fi fost mama,
N-aș fi știut până nu ai apărut tu cu el.
- Dreapta.
- El este cel, crezi?
- Avea să ceară în căsătorie în seara asta. Cel puțin am crezut că este.
- Dar nu a făcut-o? - Nu, nu a făcut-o.
Oricum, nu, vorbim despre tine.
O să încerc din greu, promit, să fiu o soră mai bună.
- Poate din cauza lui Ben, de ce nu a cerut în căsătorie.
El vede cum sunteți voi doi unul cu celălalt.
- Crezi că Tyler e gelos? - Este destul de evident.
Ben este arătos, amuzant, singur.
- Eh, e bine. - Ați fost prieteni pentru totdeauna.
Nu ar fi o problemă dacă ar avea o iubită.
Dar el nu o face.
- Dar ar putea.
- Bine, sper că acest copac va merge.
- Ooh, este absolut perfect! - Ben, îți amintești de Chloe
- Desigur! Salut.
- Hei. Așa că am auzit că ne întâlnim.
- Asta îmi spune Angie.
Dacă e în regulă cu tine. - Oh, absolut.
Acum am o întâlnire drăguță pentru petrecerea de Crăciun,
plus Angie a spus că aș putea rămâne în ea în acest moment timp de o săptămână
în timp ce ea este plecată vara.
Deci sincer, câteva zile prefăcându-mă
merita din plin pentru mine. - Bine.
- Îmi pare rău, știu că este foarte ciudat, băieți,
dar chiar mă va ajuta foarte mult.
- Da. Ești sigur că este motivul
Tyler nu a cerut în căsătorie noaptea trecută, nu-i așa?
- Da. E o nebunie, nu?
Adică, cred că doar... știi,
mereu am fost prieteni.
Vom fi mereu prieteni. Până te muți în Manhattan
și nu mă suni timp de șase luni.
- Nu aș face niciodată asta! - Dar tu faci.
Oricum, cred că dacă ai avea o prietenă
ar fi mai puțin amenințat. Introduce...
- Chloe!
Bine, deci mă simt ca, pentru petrecerea de Crăciun,
am putea face un pic de drăguț potrivit
puțină coordonare a culorilor și apoi pentru Revelion...
- Bine. - Poate am putea deveni metalici.
- Uau, ua, ui, bine. Nu, mă scuzați.
Am crezut că asta a fost doar pentru săptămână?
- Oh, vom vedea despre asta.
- Uh... - Oh.
- Ce? Arată-mi unde se duce asta.
- Bine. Chiar așa, iubite.
Pot să te numesc așa?
Ar trebui să rămân cu Ben? Benny?
- Ben e bine. Benji!
Ah, bine că am luat cursul acela de improvizație semestrul trecut!
Dreapta?
- Te afli de la asta, nu-i așa?
- Atât de mult.
Nu pot duce asta singură!
- Ooh. - În regulă.
- Bine, o să te las...
- Oh, asta pare unul important.
- Față și centru. - Sus, ca aici?
- Da.
- Nici nu știam că se întâlnesc.
- Oh, este un... este un lucru nou.
Nu cred că e grav, mătușă Myrt.
- Oh. Amuzant.
Întotdeauna am crezut că tu și Ben veți ajunge împreună.
- Și tu.
Poate că trebuie să ne iau tricouri pe care scrie „doar prieteni”.
Cele mai bune relații încep așa.
Răposatul meu soț a fost cel mai bun prieten al meu înainte de a ne căsători.
- Ce e în tipul ăsta?
- Oh, fii atent la cutia aia.
Ornamentele acelea sunt din luna de miere din Austria.
Absolut de neînlocuit.
- Bine. Nu am... mănuși pentru copii, mătușă Myrt.
- Oh, glumești, nu?
Glumește, nu?
- Doamne, mama chiar are nevoie de toate chestiile astea?
- Știu.
Probabil că am putea împacheta tot orașul, nu-i așa?
- Da, serios.
- O cunoști pe mama ta. Ea iubește chestiile astea.
Mai bine prea mult decât nu suficient.
- Dar am crezut că va veni cu noi
ca să putem merge la prânz după.
- Avem tendința de a împărți comisioanele în aceste zile.
- Ei bine, da, am observat. Ce-i cu aia?
Voi doi ați fost conectați la șold tot timpul.
- Știi, Ang, când ai fost împreună
cât timp avem mama ta și cu mine,
lucrurile se schimbă.
Lucrurile mici încep să conteze.
Îi plac comediile romantice, mie îmi plac misterele.
Îmi place să ies, ei îi place să stea înăuntru.
Este de așteptat.
Așa că te îndoi, negociezi, te adaptezi.
Am crezut că lucrurile vor fi puțin diferite, totuși,
odată ce voi doi copii au plecat din casă.
Reveniți la a fi din nou doar noi.
Totuși, nimic de care să-ți faci griji.
Boop!
- Ești sigur, tată?
- Știi ce, cred că mi-am lăsat portofelul la magazin.
Mă întorc imediat, dragă.
- Cum nu am văzut asta înainte?
- Buna.
- Doamne, trebuie să încetezi să faci asta.
- Ce se întâmplă cu biletul tău?
- Uf. - Inca nu?
- Te rog, trebuie să mă ajuți.
Uite, recunosc, a fost minunat la început, un miracol de Crăciun.
Dar nimic nu e ceea ce îmi amintesc.
Adică, eu și Kristen nu suntem apropiați,
și mama și tata, se depărtează,
iar Tyler nu a cerut în căsătorie, Ben este Ben.
Te rog, trebuie să mă ajuți!
- Ei bine, îmi pare atât de rău, dar nu depinde de mine.
Ei bine, te uiți la asta?
Feribotul lui Shepard.
- Din nou?
- Este Crăciunul.
Încearcă.
- Tyler, mă bucur că ai revenit
la timp pentru Elefantul Alb.
- Sunt atât de fericit să mă întorc pentru asta.
Poate cineva să explice cum funcționează asta?
- Da, este un schimb de cadouri cu Elefantul Alb.
- O tradiție a familiei Reynolds. - Da, toți am cumpărat cadouri.
Prostii sau ceva ce ne-a dat cineva,
și le deschidem cu toții pe rând,
și apoi--deci, putem fie să păstrăm ceea ce avem,
sau îl putem schimba cu altcineva.
- Corect, până când absolut nimeni nu este fericit
cu ceea ce au.
- O să înțelegi.
Dar până atunci, băieți, trebuie să mâncați niște fursecuri,
pentru că am copt toată ziua.
- Nimeni nu coace ca tine, Evelyn.
- Mulțumesc.
- Poftim. - Oh, un astfel de furnizor.
Oh, nu e iubitul meu doar cel mai dulce?
În orice zi, probabil că este
Voi pune întrebarea, nu, dragă?
- Învăț că aproape orice este posibil.
- Ce zici de asta?
- Aceasta este contribuția mea. Angie.
- Mulțumesc, soră.
Mm.
- Nu e amuzant? - Oh Doamne.
Ben, este cutia de bijuterii Frosty the Snowman.
- Credeam că e de la Kristen.
- Am găsit-o în pod
când trăgeam ornamentele.
Îmi pare rău dacă... - Oh, nu, nu, este... Adică,
I-am dat asta lui Angie, cu mult timp în urmă.
- Cât timp în urmă?
- Ei bine, iată un indiciu. Obișnuiam să-mi țin bijuteriile de bomboane.
- Asta e tot ce este acolo? - Da, doar brăţara. De ce?
- Bine, cine urmează?
- Noi castigam. - Am castigat.
- Știi ce? - În regulă.
- Aproape te bat.
- Oh! Doamnelor, ați ales o zi proastă pentru o luptă cu bulgări de zăpadă.
Bătrânul aruncător de flăcări se simte destul de bine astăzi.
- Bine, ei bine, vom vedea despre asta.
- Vom.
- Aceasta este ultima voastră șansă să vă dați înapoi, doamnelor.
- Simțiți că ar trebui să existe o penalizare pentru vorbitul de gunoi.
- Da.
- Hei, dacă e în regulă cu voi, băieți,
Aș vrea să arunc primul lanț.
- Ooh, o referință sportivă. Imi place.
- Începem. Angie.
- Ce este asta?
- Să joc acel joc de hochei a fost cel mai bun lucru pe care l-am făcut vreodată.
- Ai avut o comoţie. - Da, am făcut.
Și m-a adus direct la tine. - Uh-huh.
- Ang, facem o echipă grozavă. - Da?
- Suntem ca Miami Dolphins în '72.
- Atat de grozav, nu? - Atât de bun!
Și vreau să continuăm pentru totdeauna, ca Patrioții din '07.
- Nu, am înțeles. Și eu! - Asa de?
- Oh. Deci... deci cred că ar trebui să pui o întrebare.
- Da, bine, desigur. - Se intampla!
- Am vorbit cu tatăl tău zilele trecute.
- Aww. - E bine cu asta.
- Și? - Și...
Angie, vrei să te căsătorești cu mine?
- Da! Da, voi! Credeam că nu o să întrebi niciodată!
- Ne căsătorim! - Căsătorit!
- O Doamne!
În regulă, hei, băutură pe mine, băieți!
- Hei.
Vreau doar să spun
tot ce vreau este ca tu să fii fericit.
Și dacă asta e cu Tyler sau oricine, sunt acolo pentru tine.
Adică, voi fi mereu acolo pentru tine.
- Mulţumesc, Ben.
- Cum e biletul tău? Fără dată de întoarcere?
- Nu înţeleg.
Tyler a cerut, dar este încă necompletat.
- Poate... - Băieţi, e frig aici!
Haide, hai să sărbătorim!
- Aceste lumini noi.
Continuați să ardeți mai repede decât pot să țin pasul cu ei.
- Ești sigur că nu vrei să fac asta pentru tine?
- Da sunt bine. Sunt o mână bătrână în asta.
- Buna mama. Tata ar trebui să facă asta?
- Ai încercat să vorbești cu tatăl tău în ultima vreme?
- Sunt îngrijorat pentru voi doi.
- Angie, lasă-o în pace. Suntem bine, sau vom fi.
Sa vorbim despre tine. Tocmai te-ai logodit!
- Nu, nu schimba subiectul!
Sunt serios. Când a început asta?
- Nu știu.
Cu voi fetelor crescute și plecate,
noi - a trebuit să vorbim unul cu celălalt.
Și cred că, după tot acest timp,
descoperim că nu sunt prea multe de spus.
- Ei bine, nu ai ști niciodată asta din imaginea asta.
Sunteți atât de fericiți aici. Unde a fost asta?
- Prima petrecere de Crăciun a mătușii Myrt .
Acolo l-am cunoscut pe tatăl tău.
- De unde nu am știut asta? Acolo v-ați cunoscut?
- A fost o seară atât de romantică.
Myrt îi angajase pe acești colindători victoriani,
iar tatăl tău era atât de frumos.
Nu era doar atât, ci felul în care mă privea.
- Asta e drăguț. - Da.
Am dansat la lumina pomului de Crăciun,
toate acele culori.
N-ar fi frumos dacă am putea întoarce ceasul
și să faci totul din nou?
- Da. Ar fi.
Hei.
Unde e tatăl meu? - Oh, el e acolo sus undeva.
A spus că trebuie să verifice ceva
pe cealaltă parte a casei.
- Ei bine, o să-și rupă gâtul într-un Crăciun!
Oh, stai, nu, nu este. Slavă Domnului.
- Hei, știi cine are nevoie de o pauză? Noi facem.
Știi, totul este distractiv,
dar avem nevoie de timp singuri, știi?
Doar noi doi? Departe de tot?
- Oh.
- Nu am vrut să aduc asta în fața tuturor, dar...
- Ce-i asta? - Două bilete la Barcelona.
- Ca, Spania, Barcelona?
- Spune da și plecăm dimineața.
- Dar petrecerea mătușii Myrt este mâine,
și am călătorit mult.
- E o chestie anuală, ai spus, nu?
Deci, știi, chiar contează dacă ratezi un an?
- Lasă-mă să explic.
Deci, acesta este un lucru important de familie.
- Bine.
Să văd dacă pot schimba biletele pentru ziua următoare,
daca functioneaza?
Trebuie doar să fim acolo de Crăciun.
E un meci mare de fotbal. - In decembrie?
- Este o chestie de caritate, în casă.
Echipe din toată lumea.
Rețeaua mi-a cerut să o acopăr.
Și am spus da, dacă mă lasă să te iau.
- Bine, deci este vorba despre muncă?
- Nu Nu NU. Este vorba despre noi.
Da, cu ceva de lucru aruncat,
dar aceasta este o șansă pentru noi de a sărbători logodna noastră.
Și să demonstrez ce pot face.
Uite, Angie, când ne căsătorim,
acesta este ceva ce va trebui să facem multe.
Știi, va trebui să acopăr poveștile
oriunde mă duc.
- Dreapta. - Și te vreau cu mine.
- Dar cariera mea?
- Da, da, desigur, aici este cariera ta,
dar, știi, o vom face să funcționeze.
Compromisul este în ambele sensuri.
Asa de? huh? Ce spui?
- Unu...
- Bună băieți! A luat cineva scara aia pentru mine?
- Da!
- Da domnule. Absolut. Da.
Da, domnule, zburăm mâine, în Ajunul Crăciunului,
și am tot echipajul în așteptare
în Barcelona chiar acum.
- Este foarte arătos, logodnicul tău.
Dar este mereu atât de ocupat?
- Da, munca este pasiunea lui.
- Ah. Si unde te incadrezi?
- Știu cum arată, mătușă Myrt,
dar știi că voi fi la fel de ocupat
la hosp--adică, la medicină--medicină.
Deci, știi, vom fi amândoi ocupați.
- Și totuși, cunoscându-te,
vei găsi mereu timp pentru viața personală, da?
Viața este mai mult decât muncă.
- Da, ar trebui să fie. - Dar se simte așa?
- Îmi pare foarte rău pentru asta. - Nici o problemă.
Angie mi-a spus tot ce ai făcut.
- Oh da. Ei bine, există asta...
există o vitrină pentru cele mai bune ligi europene de fotbal.
Premier League din Anglia, desigur,
- Oh.
- Avem echipe din Italia și din Franța.
Și acolo merg din nou.
- Deci unde eram?
- Erai pe cale să-mi spui de ce ne întâlnim.
- Da.
- Mai am atât de multe cadouri de împachetat
și atât de multe de făcut înainte de petrecerea din seara asta.
Sau, mai degrabă, personalul meu o face.
- Ei bine, din câte am înțeles,
Părinții mei s-au întâlnit de fapt la prima ta petrecere de Crăciun.
- Da. Oh, ce poveste a fost asta.
Cred că a fost soarta. Știi cum unii oameni
pur și simplu aparțin împreună,
si unii oameni...
- Nu, o să ignor asta. Îmi pare rău.
- Unii oameni, trebuie să o faci să funcționeze,
tu stii?
- Da. Da. Bine, iată din nou.
- Știi ce, eu doar... doar o să fac
foarte repede... îmi pare atât de... îmi pare atât de rău.
Tyler Grant. Da.
- Am vrut să le dau din nou în noaptea aceea
ca cadou de Crăciun,
doar, cum ar fi, recreați-l cât de aproape pot.
- O, ce idee minunată! Cum pot ajuta?
- Ei bine, am făcut o listă cu toate cântecele pe care mama le amintește.
Apropo, mama și tata habar n-au că fac asta.
Și speram că poți să aduci colindătorii aceia victoriani
pe care mama l-a iubit atât de mult?
- După 30 de ani?
Voi vedea ce pot face.
Dar nu erau tineri când s-au cunoscut părinții tăi.
Ei depun cereri pentru Medicare acum.
- Oh Doamne.
- Există un motiv pentru asta?
- Cred că ar putea folosi un memento.
- Ce e special la Crăciun?
- Ce este special la relația lor.
- Angie, ești o fată minunată.
- Mulțumesc, mătușă Myrt.
- Mai în vârstă decât anii tăi.
- Ce vrei să spui?
- E ceva diferit la tine în această vacanță.
- Oh da?
- Nu prea pot pune degetul pe el, dar...
este o incredere.
- Probabil că e tortul.
Tyler, ești atât de drag
pentru că le-am purtat la mașină pentru mine.
- Nu este deloc o problemă. - Bun. Bun. Iată cheile.
- Oh, multumesc.
- Este cel alb chiar acolo jos.
- Am înțeles. - Și dacă nu te-ar deranja?
Mulțumesc mult. - Oh, deloc.
Nu e nicio problemă. Bine.
- Mulțumesc foarte mult că ai făcut asta, mătușă Myrt.
- Oh, mătușă Myrt.
Oh, Doamne, îmi place atât de mult. Am mereu.
Știi, familia înseamnă totul.
Chiar dacă este acest oraș.
Familia pe care o alegi, nu? - Da.
- Ne vedem diseara. - Da, bine, în seara asta.
Hei.
- Hei. - Te duci la prânz?
- Primesc sandvișuri pentru elfi.
Aparent, ei nu pot trăi numai cu bastoane de bomboane.
- Nu, cred că nu ar putea.
- Esti singur? Iubitul te părăsește?
- Nu. - Nu?
Nu-mi spune că te-ai despărțit.
- O ajută pe mătușa Myrt cu niște pachete, bine?
- Ce scout obişnuit.
Ai planuri să te întorci?
Și prin „întoarce-te”, vreau să spun, cum ar fi, știi...
te intorci cu adevarat?
- Lucrez la asta. - Bine.
Ei bine, hei, dacă se întâmplă să-ți amintești
orice numere câștigătoare la loterie înainte de a pleca...
- E o idee grozavă.
Hei, Ben, dacă ai putea să te întorci în timp,
este ceva ce ai schimba?
- Da, poate un lucru. - Într-adevăr? Ce este?
- Este personal. - Oh.
- Da. Între mine și Frosty. Asa de...
Ne mai vedem.
- Înghețat? Nu e de mirare că e singur.
- Chiar crezi că planul tău va funcționa?
Își vor aminti măcar?
- Trebuie, sau peste opt ani...
- Ce se va întâmpla peste opt ani?
Asta e ciudat de specific.
- E statistică, pentru că odată vezi crăpăturile
într-o căsnicie se întâmplă lucruri rele.
- Te-ai comportat foarte ciudat în toată această călătorie.
- O, da?
- Oh, văd ce se întâmplă.
- Tu faci?
- Lucrezi prea mult. Este stresul școlii de medicină.
- Da. Da. Ți-ai dat seama. Ești atât de bun.
- Bine, sport. Esti gata. Randul meu.
- Oh! - Oh.
- Cine e gata pentru bucuria de vacanță undeva ?
- Arătând așa, cred că fiecare femeie din Shepard's Ferry.
- Nu m-am simțit mai puțin îmbrăcat în viața mea.
- Oh, fără grabă.
Îmi place întotdeauna să fiu pregătit pentru cameră, pentru orice eventualitate.
Deci care este planul?
- O să termin de pregătire.
Vei merge înainte cu toți ceilalți,
și vin mai târziu cu mama.
- Nu va fi bănuitor că mergem separat?
- Nu. Nu așa cum am planificat.
- Oh! - Ce mai faci, mamă?
- Nu găsesc rochia pe care trebuia să o port în seara asta.
- O, poate l-ai trimis la curățenie.
- Am făcut-o, dar sunt sigur că l-am primit înapoi,
si habar nu am ce s-a intamplat cu el!
- Da. Este foarte ciudat.
De ce nu porți altceva?
- Nu am nimic care să fie suficient de potrivit sau de lux.
- Am o idee.
huh? - Angie, are 35 de ani.
- Este perfect.
Vei arăta uimitor în ea.
Porți asta în seara asta, vei fi hit-ul petrecerii.
toate:
- Mulțumesc.
Nu este asta incredibil? Ea se întrece mereu pe ea însăși.
- Crăciun fericit tuturor!
Oh, sunt atât de fericit să te văd!
- Bună, Myrt. - Oh.
George, arăți la fel de tânăr și la fel de frumos
ca prima dată când ne-am întâlnit.
- Esti prea dragut.
Stai puțin, aceștia sunt colindătorii, aceiași din...
- Unii dintre ei, da! De la prima petrecere.
Și ți-ai amintit? Oh, sunt pur și simplu minunate.
Tyler, mă bucur să te revăd.
- Oh, mă bucur să te văd și pe tine. Vă mulțumesc că m-ați inclus.
- Și fără telefonul tău.
- M-am imbracat!
- Cu siguranță ai făcut-o!
Și am o surpriză pentru tine, tinere.
De ce nu te duci să arunci o privire
la piesa centrală foarte specială din sala de mese?
- Nu alergăm în casă, Henrik.
- Unde sunt Evelyn și Angie?
- Oh, vor... vor fi alături.
- Da, ceva despre o confuzie de rochie sau ceva de genul ăsta.
- Ei bine, în cazul ăsta,
Voi doi veți fi bomboane pentru brațul meu până vor ajunge aici.
- Wow! Aceasta este destul de răspândită.
- Wow. - Asta e casa mea! Uite!
- V-om vedea! Ce zici de asta?
- Știi, mi s-a părut cunoscut.
Copilul este un firesc.
- Destul de onoare.
Nu e de mirare că toți iubim acea femeie.
- Un alt câștigător, Myrt. La fel ca întotdeauna.
- Mulțumesc.
Aștept cu nerăbdare această petrecere în fiecare an.
Tyler, știi că George a cunoscut-o de fapt pe Evelyn
aici, nu-i așa, George?
- De fapt, am făcut-o, da.
Știi ce,
Cred că și eu stăteam chiar aici în acel moment.
- Amintiri placute?
- Acum că mă gândesc, cel mai bine.
A fost o vacanță singuratică pentru mine, dacă vă amintiți,
iar eu - pe cale să petrec un alt Crăciun singur.
Îmi spuneam la revedere de la toată lumea.
Ceasul a sunat ora 9:00 și îmi amintesc că m-am întors.
Și acolo era ea.
- George Reynolds, ai cunoscut-o pe Evelyn Marshall?
- Nu cred că am avut plăcerea. Evelyn este?
- Da, domnule Reynolds.
- Te rog sună-mi George, sau mi-e teamă să nu răspund.
- Arati foarte bine.
- Îți vine să crezi că aceasta este rochia
Am purtat ziua în care te-am cunoscut? - Știu!
Încă ești cea mai frumoasă fată din cameră.
În orice cameră.
- Nu ești chiar atât de rău.
- Hei.
- Arătați frumos.
- Aw. Mulțumesc, Ben.
- Se pare că scânteia este vie și bine.
Buna treaba.
- Mulțumiri.
- Tyler Grant.
- Atenţie, toată lumea. Mulțumesc.
Aș dori să vă urez bun venit la petrecerea mea anuală de Crăciun.
Acum, nu sunt unul pentru discursuri și știți cu toții asta.
Dar în seara asta, aș vrea să propun un toast.
Draga noastră, draga prietenă Angie Reynolds...
vino aici, Angie.
Angie s-a întors la noi în seara asta de la facultatea de medicină,
și l-a adus cu ea pe logodnicul ei, domnul Tyler Grant.
Unde este el?
- Absolut. Sigur. În regulă.
În regulă. Pa! Pa.
Hei. - Hei.
Ai ratat discursul mătușii Myrt către noi.
- Oh, trage! Lasă-mă să mă revanșez.
O să ne iau niște vin și putem avea propriul nostru pâine prăjită.
- Tyler, aceasta este o noapte cu adevărat importantă pentru noi.
- E doar familie, știi? Ei inteleg.
- Doar familie? - Nu te mişca.
Mă voi întoarce imediat. - Uf.
Hei. - Hei. Esti bine?
- Sincer, nu știu.
Mulțumiri.
Unde este Chloe?
- Oh, asta este o poveste tragică de la Hollywood.
Baiatul intalneste fata. Băiat fals întâlniri fată.
Cumpărat și fată falsă despărțire.
- Aww. Îmi pare atât de fals, îmi pare rău să aud asta.
- Apreciez asta.
Dar tatăl ei are o firmă de avocatură în Boston.
Fuziuni si achizitii. E timpul mare.
Și îmi iau diploma într-un an,
și ea a spus că va spune o vorbă bună pentru mine. Asa de...
- Nu, Ben, dreptul familiei este locul în care a fost întotdeauna inima ta.
- Simt că inima mea a fost mereu...
altundeva.
- Angie, intră! Trebuie să vezi asta!
- Oh.
- A fost frumos.
- Uite! Aceasta este o vaca.
Aceasta este o găină. Acesta este un cal.
Acesta este un porc...
- Vom fi bine.
- Așa sper.
- Să mergem.
- Nu am mai dansat așa de ani de zile.
- Nu a trecut deloc timpul.
- Mă tem că am uitat cum să ne conectăm.
- Nu știam cum să vorbesc cu tine despre asta.
Și știi cât de greu îmi este să mă deschid. Îmi pare rău.
- Nu-ţi pare rău. Nu e vina nimănui.
Doar, relațiile au nevoie de îngrijire,
și nu am fost atenți.
- Totuși, putem remedia asta , nu?
- Dacă vrem. Fac.
- Si eu fac.
- Mi-a fost foarte dor de tine.
- Îmi mai dai o șansă,
și nu va mai trebui să-ți fie dor de mine niciodată.
- Îmi doresc o relație ca asta.
- Ai totul, Kristen. Sper că știi asta.
- Și sunt atât de recunoscător pentru Peter, pentru Henrik.
Am decis să nu mai facem FIV.
După un an de dezamăgire,
nu putem trece prin asta din nou.
- Oh, Christian.
Sunt banii? - Suntem doar obosiți.
Întregul proces este atât de stresant.
Dacă este menit să fie, se va întâmpla.
- Pot să-ți ofer un sfat, soră cu soră?
Există și alte opțiuni.
Nu știm niciodată ce ne rezervă viitorul.
Ei bine, așa cum se întâmplă, știu și știu
că există o fetiță foarte specială acolo
te așteaptă pe tine și pe Peter.
Poate dura câțiva ani, dar va merita așteptarea.
- Chiar te cred. Mulțumesc pentru că.
- Îmi pare foarte rău, Kristen.
Îmi pare rău că nu am știut... că nu am întrebat.
- Să stau cu tine săptămâna asta a fost de fapt distractiv.
Poate pentru că lucrurile au fost atât de grele.
- Da. O să vizitez mai multe, bine?
Henrik crește mult prea repede.
- Te rog, doar un telefon din când în când, sau...
- Înțeleg. - E-mail.
- Înțeleg. - Text.
- Îți voi trimite un mesaj.
- Sau porumbel călător.
- Știi care este cea mai bună parte a acestui Crăciun?
- Propunerea lui Tyler?
- Tu și cu mine, aici, chiar acum.
- Și eu.
- Între mine și Frosty?
Știi ce înseamnă asta, Boomer?
Hmm.
Hei. Ce a vrut să spună cu asta?
- De ce mă întrebi? Nu-l cunosc pe bărbat.
- Deci Ben, mereu vorbind în ghicitori,
este foarte frustrant.
- Prieteni de multă vreme, înțeleg.
- Da, de la școală.
Adică, până m-am mutat în Manhattan,
am făcut totul împreună.
Ne-am luat împreună vacanțe în familie ,
ne-am împărtășit planurile pentru viitorul nostru,
ne-am terminat unul altuia propoziţiile.
Adică a fost... - Ah.
- De fapt, a fost oarecum minunat.
- Dar acum este Tyler.
- Dreapta. Tyler. - Da.
- Dacă nu era Tyler, dacă nu era mama și tata,
și nu a fost Kristen, ce este, Boomer?
Dacă nu înțeleg asta curând,
Voi rămâne blocat aici pentru totdeauna.
Da? - Hei, somnoros.
Scoală-te. Îmbracă-te.
Avem un taxi pe drum.
Barcelona?
- Dreapta. Bine. Dreapta. Bine.
- PJ-uri frumoase.
Hei, e totul în regulă?
- Nu știu. nu cred.
- Nu mergi.
- Eşti un om extraordinar. - Oh nu.
Nimic bun nu a urmat vreodată o astfel de propoziție.
Uite, dacă momentul nu este potrivit,
am putea face o pauză. - Oh.
- Ai şcoala ta. Mă pot concentra pe carieră.
Știi, o să punem asta în așteptare pentru un timp.
- Da, am putea face asta.
Am putea, dar nu ar funcționa.
- De unde știți? - Știu.
Și știind ce știu, nu mă pot căsători cu tine.
- Nu te poți căsători cu mine. - Îmi pare atât de rău.
Mult timp, am crezut că tu ești acela.
M-am gândit... m-am gândit că dacă aș spune doar da,
atunci viața mea ar fi perfectă.
- Ar fi! Angie! - Nu, m-am înșelat.
Mătușa Myrt a spus-o.
Știi, unii oameni, pur și simplu aparțin împreună.
Nu suntem noi. Nu ne potrivim.
Presupun că nu am fost niciodată.
- Chiar am crezut că suntem.
- Asta face asta atât de greu.
Meriți o femeie care să te iubească la fel de mult.
Ai o viață atât de incredibilă înainte,
și o femeie incredibilă de întâlnit.
- Nu vreau să cunosc o femeie incredibilă.
Te vreau!
Bine, asta nu a ieșit bine.
- Este bine. Într-adevăr, va fi în regulă.
Acum du-te.
Nu ratați avionul sau taxiul.
- Pa.
toate:
- Fetelor, vă amintiți că ați venit aici când erați mici?
În fiecare ajunul Crăciunului, cât de entuziasmat ești,
aștepți să aprindă steaua în vârful copacului?
- Ne-a plăcut.
- Dar eram atât de nervoși încât ne-ar fi dor de Moș Crăciun
și nu ne-ar putea găsi. Tine minte?
- Întotdeauna am făcut-o. - Da.
- Vă iubesc atât de mult.
Sper că toate dorințele tale de Crăciun să devină realitate.
Știu că a mea are.
- Poti sa-l simti? - Ce simți, bunicule?
- Vine. Vei vedea.
- Se apropie. - Da, era timpul.
- Mă ia de fiecare dată. De fiecare dată!
- Întotdeauna am știut că acesta este Crăciunul meu preferat.
Doar...
nu am știut niciodată de ce până în acest moment.
- Dragă, despre ce vorbești?
- Doar, știi,
M-am concentrat prea mult pe lucruri
asta nu contează pe termen lung,
când în tot acest timp, tot ce aveam nevoie
era la doar o scurtă călătorie cu trenul.
Familia mea.
- Ei bine, ne-ai prins, dragă. Întotdeauna o vei face.
- Ce as mai putea cere? - Ciocolată caldă, poate?
- Mmm. - Cine e pregătit pentru asta?
- Pe mine. Să vedem mâinile.
- Pe mine! - Hai cu mine, sportule.
Puteți plăti pentru asta. Ai 20 la tine?
- Așa că mi-aș fi dorit să fi funcționat pentru tine această călătorie.
Tyler și tot.
- Mulțumiri. Nu eram meniți să fim.
Mi-a luat ceva timp să-mi dau seama , dar atât de clar acum.
Nu aș mai putea cere nimic pentru Crăciunul acesta.
- Într-adevăr?
Ei bine, ce zici de asta?
Am găsit asta în partea de jos a acelei cutii de bijuterii.
Am crezut că nu va face decât să complice lucrurile
cu tine și Tyler,
dar acum trebuie să vezi asta.
- „Între mine și Frosty”.
Despre asta vorbea?
„Ai toată inima mea, Angie. Întotdeauna ai avut-o.
Și indiferent unde ne duce viața , asta nu se va schimba niciodată.”
- E rândul meu pentru un sfat de soră?
Tyler nu a fost pentru totdeauna ta.
Ben este și tu îl iubești pe Ben.
-Ben.
Îl iubesc pe Ben.
Îl iubesc pe Ben!
- Noi ceilalți știm de ani de zile.
Sunt surprins că ți-a luat atât de mult să-ți dai seama.
- Toți la bord! - Asta e!
- Ce? - Oh Doamne! Nu ai fost tu.
Nu erau mama și tata. Nici măcar nu era Ben.
Era toata lumea! A fost tot pachetul!
A fost tot Crăciunul!
Trebuie să plec. - Unde sa mergi? Angie, stai!
- Trebuie să-l găsesc pe Ben!
- Ei bine, probabil că e încă la Satul lui Moș Crăciun!
- Satul lui Moș Crăciun!
- Polul Nord! Craciun Fericit!
- Hei, Ben, sunt Angie.
Ascultă, biletul dus- întors s-a întors!
Plec în seara asta. Adică, chiar acum!
- Astă seară? De ce? - Uite, ascultă-mă.
Am primit nota, știi,
cel pe care Frosty îl ținea de mine.
- Credeam că ai citit asta cu ani în urmă.
- Nu, nu am făcut-o niciodată.
De aceea nu știam cum te simți - cum te simți.
Oh Doamne. Sper din tot sufletul să te simți așa.
Stai puțin, o să spun.
Te iubesc, Ben. Am mereu. Cred că doar m-a luat
un pic de magie de Crăciun ca să-ți dai seama.
- Unde esti? - Trenul s-a întors.
- Nu, voi fi chiar acolo.
- Ne vom retrage în curând.
- Oh, nu, nu, nu. Nu putem... nu putem pleca încă.
- Mă tem că nu mă ocup de program.
- Angie, sunt pe drum chiar acum.
- Trenul pleacă!
- Nu am avut ocazia să-ți spun...
- Stai, Ben, te rog.
Nu accepta oferta lui Chloe, bine? Nu te va face fericit.
Inima ta este prea mare pentru treaba asta.
- Ei bine, când o să ne mai văd?
- Nu știu.
Stai, în seara asta.
Ajunul Crăciunului, peste zece ani,
Ne vedem la Hamilton Inn la 10:00.
Voi fi acolo așteptând. Craciun Fericit.
- Angie.
- Toc cotlet. Bilet, te rog.
- Oh.
- Ei bine, aici ești.
Merită așteptat, sper.
- Trebuie să plecăm acum?
- Mai bine găsește un loc.
- Haide. Haide.
- Am stat aici tot timpul asta?
- Da.
- Oh. Bine.
mama?
- Oh, dragă, mă bucur că te-am prins.
E Ajunul Crăciunului, știi, și am vrut să-ți urăm
un Crăciun Fericit.
Toată familia e aici.
Haideți, băieți. Spune buna.
toți: Crăciun fericit!
- Salut. Hei, unde e tata? tati?
- Chiar aici. Sunt de serviciu pentru cidru fierbinte.
Crăciun fericit, dragă.
- Ai ajuns. Ești--ești acasă.
- De Craciun? Pariezi că sunt.
- Și încă nu l-ai întâlnit pe acesta.
Nu oficial. Aceasta este Vanessa noastră.
- Doamne, Kristen, este a ta?
- Mulţumesc lui Ben.
- Aștepta. Ben Lee?
- Da, desigur, cine altcineva ar fi?
- Tăiați prin toată birocrația.
-Ben.
- Și întrebarea este, când vii acasă
să-ți cunoști noua nepoată? - Da!
- Hei, Crăciunul e mâine, mătușă Angie. Doar spuneam.
- Bună, Henrik. Știi ce, nu știu.
Trebuie să verific la spital.
- Bine, ei bine, camera ta e mereu deschisă.
- Bineînțeles că am toate lucrurile mele de ceramică acolo,
dar le pot șterge într-o clipă!
- Oh, hei, mamă, asta e spitalul cheamă.
Trebuie să plec, dar voi vedea ce pot face, bine?
Craciun Fericit! Va iubesc pe toti!
- Te iubesc! Craciun Fericit! - Craciun Fericit!
- Grabeste-te acasa!
- Hei, Sabrina. - Despre timp.
Am încercat să ajungem la tine. Sper că ești pe drum.
- Oh, nu, e ceva în neregulă?
- Nu ți-ai verificat mesajele?
Toată echipa așteaptă.
Ești de gardă în seara asta, îți amintești?
Bine, uite, putem face pregătirea, dar restul depinde de tine.
- Dreapta. Dreapta. Desigur. Da, voi fi chiar acolo.
Doamne, sunt epuizat.
- Măcar ai toată ziua să ajungi din urmă mâine.
Nu sunt operații programate de Crăciun.
- Da. - Orice planuri?
- Da, de fapt. Cred că mă voi duce acasă.
- Pentru familia ta? Ce sa schimbat?
- Atâta.
Asteapta o secunda.
Mâine de Crăciun. Aceasta este Ajunul Crăciunului!
- Uau, bine, ascuțit ca întotdeauna. Ai unde să fii?
- Cât este ceasul?
- E târziu, puțin trecut de 11:00.
- Trage, am întârziat!
- Bine, ai planuri.
- Planuri pe care le-am făcut acum zece ani. Ajută-mă cu această rochie.
- O Doamne.
- Salut. Oh, închizi?
- Ajunul Crăciunului. Nu este o noapte mare pentru afaceri.
- Oh Doamne. am întârziat.
După tot acest timp, am întârziat.
Buna ziua? Salut.
Hei, Ben, oh, Dumnezeule, îmi pare atât de rău că am întârziat.
Stai puțin, cum ai obținut noul meu număr?
- Salatele se răcesc, dar măcar ești aici acum.
- Sunt aici?
- Ai aşteptat.
- Ce înseamnă o oră sau două?
- Faţă de zece ani? - Bine, acum m-ai pierdut.
- Nu, te-am găsit.
- Wow. A fost un sărut.
Ai crede că nu te-am văzut de săptămâni.
- Când te-am văzut ultima oară ?
- Um, cina de marţi. Cu David și soția lui.
- David. - Da, David.
- Asta e corect. - Da.
Partenerul meu de la firma de avocatură, David.
- Da, dreptul familiei. - Da.
Îți place să iei credit pentru asta, nu-i așa?
- Doamne, totul se întoarce la mine.
- Bine. Știi ce cred că ai nevoie?
În afară de o perioadă serioasă de concediu?
Niște șampanie.
Încă un an de prietenie,
încă un an de dragoste, încă un an cu tine.
Te iubesc. Craciun Fericit.
- Cel mai bun cadou de Crăciun vreodată.
- Ei bine, asta ar putea face asta un pic anticlimatic.
- O, sunt spaghetele mele preferate?
- Mulțumesc.
Acolo!
- Cutia Frosty? - Mm-hmm.
- Oh, Ben.
- Angie Reynolds, te vei căsători cu mine în sfârșit?
- Da!
- Nu o luăm înapoi.
- Ei bine, un lucru demonstrează asta.
- Lucrurile bune merită așteptate?
- Familia mea va fi atât de surprinsă.
- Ei bine, au sugerat de zece ani,
așa că ușurat ar putea fi puțin mai asemănător.
- Hei, fă-mi o favoare în această călătorie.
Nu mă lăsa să adorm.