Титулярят кмет на Готъм с четвърти мандат Дон Мичъл-младши
е намерен мъртъв снощи в дома си...
... война на дрогата, когато заедно с полицията арестува
печално известния мафиот Салваторе Марони...
... заповед за ареста на Фалконе, заподозрян в съучастие...
... второ сензационно убийство за няколко нощи.
Този път убиецът не закъсня да се похвали.
ИЗВЪНРЕДНА НОВИНА
Прекъсваме репортажа за изборите с извънредна новина.
Получаваме непотвърдени сигнали
за серия взривове покрай градския вълнолом.
ВЪЛНОЛОМ, РАЗТЪРСЕН ОТ ВЗРИВОВЕ
Доживяхме да видим
Батман над "Скуеър гардън" в Готъм
да помага за спасяването на стотици ранени,
след като взривове разрушиха градския вълнолом.
Ще го построим отново.
ГОВОРИ КМЕТЪТ РЕАЛ
Не само нашия град.
Заедно ще се научим пак да вярваме в Готъм.
Измина седмица, откакто терорист с прякор Гатанката
взриви готъмския вълнолом.
Броят на жертвите расте и жителите настояват
за отговори от властите.
Богаташките квартали бяха пощадени,
но най-бедните части не Готъм,
пострадаха сериозно, особено "Краун пойнт".
Грабежите и метежите станаха нещо обичайно.
Като добавим глада за наркотици
и все по-жестоката борба между бандите, градът достигна точка на кипене.
Убийството на дългогодишния бос на мафията Кармайн Фалконе
пред "Айсберг лаундж" усложни усилията за възстановяване на реда,
като създаде властови вакуум в подземния свят.
Според слуховете синът на Кармайн Алберто Фалконе
ще заеме мястото на баща си, въпреки битката му с алкохола.
АЛБЕРТО ПОЕМА КОНТРОЛА
След труса в ръководството вътрешни хора се тревожат за бъдещето си
в организацията на Фалконе
и се чудят какво ще стане с най-известната фамилия на Готъм.
АЙСБЕРГ
КАЗИНО ГОТЪМ
О, прекрасно! Прекрасно!
Виждам, че се чувстваш като у дома си.
Хей! Алберто, ти си тук.
Добре. Ще ми спестиш разкарването.
За какво говориш, мамка ти?
Бижутата ти принадлежат.
Баща ти беше категоричен.
Някои от момчетата са проклети лешояди.
Реших да ти направя услуга и да покажа подкрепата си...
за новия ти пост.
Ами, поздравления!
Ще ми се само да беше при други обстоятелства.
Кармайн...
Той беше...
велик човек.
Трудно ще го стигнеш.
Е, не чак толкова трудно.
Искам да кажа, ще успееш.
За идиот ли ме смяташ, алчен негоднико?
Баща ми умря преди седмица. - Хей, Ал!
Добре ли си?
Имаме таен склад на тавана, ако искаш да удариш едно.
Не затова съм тук.
Разбира се, просто казвам. - Не разбираш.
Сега всички мен гледат.
Чака ме важна сделка и...
Не мога. Не бива да ми се замае главата.
Да, прав си, шефе.
Не знаех под какъв натиск си.
Но ти си Алберто Фалконе, дявол да го вземе!
Новата голяма клечка на Готъм.
Трябва да го отпразнуваме.
Слушай.
Спрял си капките? Браво на теб.
Но алкохолът не се брои. Нали така?
Може да ти помогна за новата сделка.
Оз, знаеш ли какво ти харесвам?
Ти си такъв, какъвто си и да искаш, не можеш да се промениш.
Нали затова съм забавен?
Да. Давай!
Бива си ги. - Добри са.
Но след време ти става любопитно.
Трябва да има нещо друго. Нова дрога.
И какво? Ще промениш формулата ли?
Не добавяме кетчуп към пържените картофки.
Говоря за революция в играта.
Мамка му! Виж как ти потекоха лигите.
Добре.
Имаш ли си момиче?
Красавец като теб?
Дръж!
Затваряй си устата.
Не искам Вити и останалите да разберат какво правя,
преди новата дрога да тръгне.
Благодаря, шефе.
Много щедро.
Татко казваше, че си добър войник. Затова те харесваше.
Но знаеше, че си негодник и бъркаш с пръст в меда.
Нищо. Хитрец си ти. Не прекаляваше и татко не ти се сърдеше.
Знаеше, че за човек като теб е важно да се облажи.
Давало ти е самочувствие.
И това беше добре за бизнеса.
Кармайн Фалконе майсторски владееше моркова и пръчката.
Виждаш ли какво имам?
Пръстенът на баща ти. Хубаво.
Не е бил само негов. Преди е бил на Салваторе.
Салваторе Марони? - Носеше пръстена на Сал като трофей.
Върховно начукване.
Това е власт, а?
Искаш ли да го пробваш?
Не. Твой е.
Да.
Не знам, човече.
Дали мога да съм толкова добър, колкото него?
Да спечеля такова уважение?
Като баща ти ли?
Разбира се, шефе.
Ако искаш.
Но има различни видове власт.
Когато бях дете,
имаше един гангстер от старата школа.
Рекс Калабрезе.
Голяма работа беше. Да. Поне в моя квартал.
Помагаше на хората.
Ако някой твой близък се разболее, намираше лекар.
Не ти стигат за наема? Дава ти пари.
Знаеше всеки по име.
Не знам как му ги побираше главата.
Виждаше те на улицата, викаше те и те питаше как си.
Искрено се интересуваше.
Като бях на 14 години, получи инфаркт и умря.
С пурата в ръка.
И кварталът организира шествие в негова чест.
Цяло шествие.
Не беше бляскаво, но беше жест.
Израз на любов, на преклонение.
Представяш ли си?
Да те запомнят така? Да те почитат?
Какви са тези приказки?
Искаш да съм като някакъв дребен мошеник ли?
Не, не това... - За какво?
За да вземеш по-лесно това, което е мое ли?
Или ти го искаш?
Не.
Мамка му! Точно така е.
Това е мечтата ти.
Много трогателно. И много жалко.
Мислиш ли, че хората ще качат на платформа глупавото ти лице
и ще го разнасят по улицата, припявайки името ти?
"О, Озуалд Коб! Помните ли го? Какъв човек беше!".
Какъв мизерник!
Мамка му!
ПИНГВИНЪТ
Споко! Мога.
Побързай! Откачи я. - Хей!
Хей! Копелета!
Давай! Да се махаме! Давай!
Бягай! - Ужас!
Недей, почакай. - Мамка му!
Бягай! - Няма. Моля те.
Да не си посмял да бягаш!
Съжалявам.
Съжалявам. Недей.
Не мърдай малък негоднико! Ще ме крадеш, а?
Хей! - Затваряй си устата!
Ще ми викаш, а? Ще ми викаш ли, а?
Сбъркал си човека и вечерта!
Моля ти се, моля ти се.
Недей! Моля ти се.
Моля те, недей. - Божичко! По-спокойно.
Какво имаме тук?
Виктор Агилар.
Ще ти задържа картата.
Върви! Натам.
Първо главата.
Да му се не види и проклетият крак!
Хей! Погледни ме. Да не мислиш, че ще избягаш?
Този негодник прояви неуважение към мен.
И ти ли ще го направиш, Вик? - Не.
Защото сега с теб сме съучастници.
Което значи, че си ми в ръцете.
Виж какво ме принуди да сторя.
Ще правиш каквото ти кажа.
Иначе ще те убия и никой няма да разбере.
Ясно? - Да.
Чудесно! Олекна ми. А на теб?
Да.
Добре.
Нали искаше колата ми? Карай.
Хайде!
Тук завий наляво.
Добре.
Проклет негодник!
Ето го.
18 ПОНЕДЕЛНИК ПРАТКА
Виж се сега, лайно такова!
Трябва ли да...?
Какво мислиш за това?
Малък освежител за въздух.
"Райска вода".
Подушваш ли? Хубаво, а?
Хубаво е, да.
Да, хубаво е.
Булевард "Тауър" No194.
ШОФЬОРСКА КНИЖКА
Старите жилища на Шеста.
И аз съм от Източен Готъм.
Не, от "Краун пойнт". По-далече от пристанището.
Ходил ли си на пазара на ъгъла?
До "Койн-о-Матик"?
"Бъдис" ли?
Да, "Бъдис". О, боже!
Продават ли още ледени сокчета?
Май да.
С братята ми ходехме всеки ден през лятото.
Смесвахме различни вкусове. Убиец е!
Смесвал ли си вкусове?
Изгубил си.
Не, но бих искал.
В бъдеще.
Завий наляво.
Здрасти, татенце! Да се позабавляваме, а? - Хубава кола.
Може ли да се повозя?
Ами трупът? Безопасно ли е на улицата?
Защо? Да не го гепят аверите ти?
Направи ми услуга. Затваряй си устата. Хубавици.
Дами. - Здравей, Оз!
Кой е този? - Радвам се да те видя.
Новак е. Харесва ли ти, сладурче?
Здравей! - Оз.
Скъпи, всичко наред ли е?
Да, да, да.
Кой е приятелят ти?
Сама ли си?
Не искам да ти преча на бизнеса,
но ми трябва алиби.
Най-добре за цялата нощ.
Добре сме се забавлявали.
Сериозно, Ив. Ще ми помогнеш ли?
След десет. Но не преди това. - Добре.
Става.
Благодаря, кукло. Ще ти се обадя.
Гладен ли си? Аз съм. Хайде!
Глупава вечер.
Поисках още краставички, сложили ми две?
Иначе колко е? Една.
Пълна глупост.
Искаш ли една от моите?
Искам ли краставичката ти?
Която си лапал в мръсната си уста? Не, хлапе. Не я искам.
Гледай ти!
Представи си, ако бяхте дошли тук, вместо да крадете от мен.
Нямаше да си навлечеш беля.
Какво щяхте да направите? Да ги продадете за старо желязо ли?
Имаше долар в портфейла ти. Може ли да мислиш толкова на дребно?
Никаква амбиция.
Угаси огъня. Губим време.
Тук е добре.
На три.
Знаеш ли какво? Давай направо.
Стой там, вожде.
Чуден изгрев има зад теб. Погледни го.
Хайде!
Моля те недей.
Хей! Чакай.
Не, недей.
Хей! Хей! Спри!
Пушил ли си пура?
Заповядай.
Казва се Алберто Фалконе.
Той е... беше новата голяма клечка на мафията Фалконе.
Да. Най-умно е да те убия
и да те натъпча в багажника при Смръдльо.
Недей. Няма нужда... Ние...
Факт, е Вик. Така е.
Не, недей. Почакай. Задръж! Не можеш.
Мога да ти помогна.
С каквото имаш нужда.
Мога да ти помогна. - Така ли? За какво си ми?
Имам амбиция.
Не съм боклук, ясно?
Не съм. Мога да ти помогна с всичко.
С каквото имаш нужда. Няма значение. Става ли?
Просто...
Нуждая се от шанс.
Нуждая се от шанс! - Добре. Успокой се.
Може да си ми от полза. Засега.
Да видим дали имаш каквото казваш.
Но ако стъпиш накриво, кълна се, ще те изкормя като шаран.
Разбираш ли? - Да, да.
Добре.
А сега млъквай.
Искам да погледам изгрева.
Нямаме много време.
Трябва да ида на работа, ден като ден е.
Измий се на мивката.
Ако пипнеш нещо, ще разбера.
Гледай ти.
Какво е направил скапаният ненормалник.
Ник, донеси ми химикалка и един плик.
Какво става?
Занеси го на съветник Хейди.
Голям почитател е на Белла Реал.
Да.
Обича да се изкарва добър човек,
но здраво е задлъжнял на Кармайн.
Всеки с пороците си.
ДА БЪДЕМ ПРИЯТЕЛИ
Добре.
Погрижи се да разбере, че е от мен. Ела, хлапе!
Здрасти, докторе! Как сме?
Възстановихме близо 30 процента от продукта.
Има риск от замърсяване.
Повечето капки са извадени от канала.
Няма да спре капкоманите да ги купят.
Не. Така е. - Да дадем на хората какво искат.
Вкарай го. - Какво става, мамка му?
Майки, какво е станало? - Нападна го одеската мафия.
Или бърнлитаунската. Не знам. Стана набързо.
Но отмъкнаха цялата стока.
Мамка му! Копеле! - Да.
Всички негодници по улицата пробват докъде може.
Луда работа. - Оз.
Какво? - Фамилията.
Искат да говорят с теб. - Добре.
Разкарай го отзад. - Ясно. Да го пренесем.
По-живо! - Ще се оправи. Хайде!
Хайде!
Да.
Какво по-точно значи да те привикат?
Всичко може да значи.
Мислиш ли, че знаят?
Боже, хлапе! Да не да държа кристална топка?
Правят се на важни.
Девет пъти от десет те викат, за да се почувстват велики.
Затова се снишавам.
Те са доволни и аз се връщам на работа.
Тук сме.
БРИСТОЛ
По дяволите!
Слушай, ако не изляза...
Не, няма страшно. Не се бой. Всичко ще е наред.
Майтап си правя, хлапе. Не мърдай оттук.
Потърси си чувството за хумор, може да е тук някъде.
Момчета.
Джони. Милош.
Заповядай, седни.
Големи церемонни, голямо чудо, да дойда чак дотук.
Не че се оплаквам.
Имаме повод за празнуване ли?
Решихме да затворим фабриката.
Местим цялата дейност в Робинсвил.
Чакай!
Какви ги говориш?
По-слаб е натискът в Робинсвил.
И търговията е по-слаба.
Знаеш ли колко пари носят момчетата ми?
Това е моята дейност. Не може да я приключите.
Не. Дейността е наша.
Хората са наши. Ти работиш за фамилията. Забрави ли?
Оз, консолидираме се.
Повечето запаси пострадаха при наводнението.
Не е вярно. Възстановихме 70 % от продукта.
Няма значение. Полицията обикаля. Набелязала ни е.
Бандите посягат. - Да. Има кръв във водата.
Стръв ли искате? - Божичко!
Ако не браним нашето, изглеждаме слаби.
Не ти решаваш. - Давате на Марони
или на по-голям злодей ключа към кралството.
Не разбираш ли, Джони? - Не ни трябва война!
Милош, те покани от любезност.
Защото е любезен човек. Аз не съм.
Ще правиш каквото ти се казва.
Свободен си.
Чакайте малко.
Ами ако мога да го уредя? Това.
В крайна сметка опира до пари, нали?
Може да не се разбираме за всяка дреболия.
Може да не ме харесвате. Няма проблем. Не сте ми свикнали.
Но аз ви изкарвам пари. Чух, че идва стока.
Не искам да се хваля, но е голяма работа.
Всъщност, може да направи революция в наркобизнеса.
Каква стока? - Не мога да разкрия подробностите още.
Не, но е чисто нов продукт.
Ще разширим пазара, няма да са само капки.
Вие ще си седите и ще прибирате печалбата.
Аз ще се погрижа за всичко.
Ще използвам хората. Ще я пусна във фабриката.
Това "да" ли е, или...?
София, моля те, заповядай.
Не исках да ви прекъсвам.
Оз, помниш ли дъщерята на Кармайн? - Да.
София. Мислех, че още си в...
"Аркам". - Да.
Не.
Пуснаха ме.
Попитахте ли го за брат ми?
Мисля, че се разбрахме... - Чувал ли си Алберто?
София, моля те. - Ал?
Излезе снощи. Освободи охраната си и повече не се прибра у дома.
София, стига толкова.
По-добре да ви се махам от главата.
Ще ви оставя...
Може ли пак да поговорим за това?
Приключвай.
Имаш 48 часа.
Ще се погрижа. Щом е от полза за фамилията.
Радвам се, че те видях.
Скапаняци!
Оз.
Секунда.
Така и не ми отговори.
Виждал ли си Алберто?
О, да! Права си. Не съм.
Сега той е шефът, зает човек е. Нали разбираш?
Сигурен съм, че е добре.
И те така казаха.
Милош и Джони? Те знаят.
Е...
По-добре да вървя.
Твоя ли е?
Колата ли? Да.
Виолетово.
Много изискано. - Води се лилаво.
Върви с кожено купе.
Издигнал си се, а?
Какво е станало тук?
Калпазани опитаха да ми откраднат джантите преди няколко дни.
Не улучих, но няма да повторят.
Трябваше по-рано да си поговорим двамата с теб.
Да идем да хапнем.
Сега ли? - Сега.
Знам едно място.
Още едно мартини. Три маслинки. Готов ли си за още едно?
Нека да са две. - Веднага.
Малко старомодно е за моя вкус.
Татко ни водеше с Алберто тук като деца.
Плащаше ни да не стоим с лакти на масата.
Сега кой те спира, а?
Готово.
Чудят се дали наистина съм аз, а?
И аз щях да се чудя.
Психопат убиец се разхожда на свобода? Яде салата?
Как ме нарече "Газет"?
"Палача"?
Пазачите държаха да чета всички статии, да гледам репортажите.
Де да бях покорна дъщеря.
Притесняваш ли се, Оз?
Да се притеснявам ли?
Ще ми е неприятно, ако те притеснявам.
Не си мисли, че те виня.
Ако не беше отишъл при баща ми...
Не ти е оставил друг избор.
Да, така е, но можех да сторя нещо...
Да оставим това. Татко е мъртъв.
А ние сме...
неудържими.
Алберто снощи ми каза, че отива в клуба ти,
за да се качи на тавана на татко.
Настоях да го придружа, но той все ме пази.
Не искаше дори да излизам от вкъщи.
Беше част от плана му. Общата ни тайна.
И изведнъж днес
те чувам да говориш за революция в наркобизнеса.
Нещо не ми се връзва.
Откъде знаеш за плана му?
И защо го представяш за свой, за бога?
Толкова е нагло,
че или си много тъп,
или си напълно сигурен,
че няма да се върне и да ти потърси сметка.
Затова ще те попитам пак.
Знаеш ли къде е брат ми?
Слушай, София.
Аз съм негодник.
Но изненадата си ти.
Моля?
Ал не ми каза, че си се върнала.
Нито че участваш заедно с нас.
Да, не знам защо и двамата ни държи в неведение.
Но си права. Алберто ми се довери. И глупавата ми уста...
Издъних се.
Може би ще кажеш добра дума за мен?
Не искам да те залъгвам...
Той беше толкова ентусиазиран,
реших да действам,
какво като пак се е отдал на разгул.
Стоката пристига след няколко дни, нали така?
Какъв разгул?
Ал е зависим, съкровище.
Пада си по капки.
И пиячка. И хазарт.
Сигурен съм, че е и сексманиак.
Не за пръв път изчезва безследно.
Но винаги се връща.
Виж,
и да е бил в клуба ми, не съм разбрал.
Снощи си давих мъката с приятелката ми Ив.
Но ако ще ти олекне, да вървим още сега.
Ще го претърсим.
Едва ли ще открием нещо, но си струва да опитаме.
Ако това ще те успокои.
Не, Оз. Прав си.
Сигурно съм луда.
Да се насладим на храната.
Знам, че добре ще ми се отрази.
Ще се появи, София.
Сигурен съм.
Благодаря за обяда. Другия път аз черпя.
Знаеш ли, Оз, хората те подценяват, за разлика от мен.
Винаги съм знаела, че можеш повече.
Къде отиваме?
Грози ли ни опасност?
Сканирайте кода. Вижте истинското лице на Готъм.
Сканирайте кода. - Разкарай се!
Станция "Ървинг гроув".
Твоя ли е?
Качвай се.
Досега никого не съм водил тук.
Ако кажеш на някого... - Ще ме изкормиш като шаран.
Ще ти пусна кръвчицата.
О! И се дръж прилично.
Влизай.
Не мърдай. - Добре.
Какво правиш тук?
Как така какво правя тук?
Дойдох да те видя, принцесо.
Много си хубав.
Благодаря ти. - Дай да ти го оправя.
Затвори очи. - Дай до го оправя.
Нося ти нещо. Ела тук! - Какво си направил?
Ще ти кажа кога.
Какво си направил?
Закачам го. Дръж очите си затворени.
Затворени са. - Добре.
Отвори ги.
Озуалд, прекалено много е.
Не, не е. - Не.
Идеално. Отива ти, мамо.
Благодаря ти. - Пак заповядай.
Чакай, чакай. Очаквах ли те?
Нали не е събота? Не съм... - Не...
Не, мамо. Имам специален повод.
Ще напуснем града за известно време.
Ще идем на почивка.
Къде? Знаеш, че не обичам да летя.
Да, ще караме кола.
Ще караме кола?
Кой ще кара? Ти ли?
Мамо! - Какво?
Защо е във ваната? Хапчетата ти са отишли.
Не, взимам ги сутрин на закуска.
Ваната е пълна.
Момчетата играеха вътре и не искаха да излязат.
Какво?
Нищо. Защо не си вземеш лекарствата сега, а?
За всеки случай. - Добре.
Взех ги.
Хапчетата са до мивката...
Озуалд!
Има някой. Махай се от къщата ми!
Аз съм... - Кой е това?
Не, не съм... - Кой си ти? Какво?
Мамо, извинявай. Това е Вик. - Махай се!
Ще се грижи за теб.
Ако ми се отвори работа. Става ли?
Вик. - Да.
Болногледач ли е?
Нещо такова. - Не, не съм.
Има качества за болногледач.
Ще ти обясня в колата. Става ли?
Хайде!
Мамо, водата ти.
Вземи двете хапчета и да тръгваме.
Готово. Става ли?
С какво загубих уважението ти?
За какво говориш? - Идваш и ме подкупваш с огърлица.
Дрънкаш глупости за някакъв специален повод.
Мамо. - Лъжец ли съм отгледала?
А? - Не.
Казвай! Какво си направил?
Хайде! Какво си направил?
Аз...
Какво си направил?
Застрелях...
Алберто Фалконе.
Мъртъв е.
Опасно е да останеш тук. Разбираш ли?
София Фалконе е излязла от "Аркам" и знае.
Ако не знае, ще разбере.
Защо го застреля? Защо?
Боже, мамо! Не ми е до това сега!
Добре.
Подигра ми се.
Разбра ли?
Може ли да вървим? - Подиграл ти се е?
Беше импулсивно. Глупаво. Това ли искаш да чуеш?
Опитвам да се грижа за теб.
Стига. - Няма да рискувам.
Само мен имаш.
Ако стане нещо с мен... - Млъкни!
Чуваш ли какви ги говориш?
Да. - Колко жалко звучиш?
Като малък бъзльо?
Погледни ме!
Такъв ли си, Озуалд? Жалък малък бъзльо, а?
Не.
Точно така.
Защото си мой.
Ти си моето голямо яко момче. Никога не го забравяй.
Ела тук!
Не виждаш ли, миличък?
Не си действал импулсивно, а инстинктивно.
Застрелял си надрусания пикльо, защото си искал.
Просто така.
О, вече си толкова близо
до това да имаш всичко, което искаш и заслужаваш.
Искаш да избягаш и да се скриеш? Не.
Този град ти принадлежи, съкровище.
Как ще си го вземеш?
Дяволите да го вземат това пиленце.
Кой е Мейм?
Няма значение, хлапе.
Там е работата.
Тя е изкупителна жертва.
Не е лесно, но ти участваш, това е важното.
Не казвай, че си добър, ако не си.
Не знам, Оз, дали съм...
Никога не съм прави подобно нещо.
Ами...
Слушай, Вик.
Сградата, в която живееш?
Знам, че я няма.
Нищо не е останало на Шеста улица.
Не знам дали си имал семейство или близки там...
Но ти си оцелял.
Стоиш пред мен.
Бил съм на твоето място.
Чу майка ми.
Искам да кажа, това...
В такъв момент човек се пита:
Какъв живот искам?
Искаш ли цял живот да крадеш джанти и едвам да свързваш двата края?
Или искаш повече за себе си?
Видя как живеят Фалконе.
Представяш ли си да живееш така, а? В имение.
Слуги, икономи, всичко.
Дори не знаят какво имат, защото винаги са го имали.
Никога не са гладували. Родени са сити.
Ние не сме.
Светът не е направен за хора като нас.
Затова трябва да вземем това, което решим, че е наше.
Никой няма да ни го даде, не и без бой.
Можех да те убия.
Можех да ти спестя мъките, но не го сторих.
Защото се нуждаеш от човек като мен.
Но трябва да знам.
Без глупости.
Мога ли да разчитам на теб докрай?
Да, мога да го сторя.
Мога.
Знам, че можеш.
Да не мислиш, че ще взема някой сополанко от улицата? Не.
Добре, върви.
Махай се. Дръж телефона си включен.
ПОСЕТИТЕЛ
Сал.
Това не е моята маса.
Слушай, Сал. Тук съм, за да оправя нещата.
Приключих с Фалконе.
Искам да предложа услугите си на теб и семейството ти.
Изненадва ме, Оз. Наистина.
Мислех, че ти харесва да ближеш задника на Фалконе.
Искаш да хвърляш камъни.
Добре.
Виж къде седиш ти, къде - аз,
положението ти е такова, че ще ме изслушаш.
Големите клечки от Фалконе са старци, които...
Не се обиждай.
Не помнят какво е да си изцапаш ръцете.
Затова наемат хора като мен.
Имам пряк достъп до най-ниското ниво.
Говоря за капките, дилърите, химиците. Цялата работа.
След два дни Фалконе ще направят голяма глупост.
Ще закрият най-голямата фабрика...
Говоря за печалба от милиони
и ще я преместят на гъза на Готъм.
Голямо парче от бизнеса им е готово за откъсване.
Познай кой отговаря за преместването.
Мога да ти кажа всичко необходимо,
така че хората ти да нахълтат и да откраднат оборудването.
Ще се направя на жертва.
Ще си разделим печалбата.
Звучи много просто.
Но моите хора ще свършат тежката работа.
Отмъщението не е лесна работа.
Хайде, Сал!
Не ти ли липсва?
Уважението?
Нали това ти открадна Кармайн?
Мръсен издайник.
Изигра ни и двамата.
Така си е.
Но е мъртъв.
И сега съм тук. Такъв шанс идва веднъж в живота.
Първият удар е само началото.
Знам повече, отколкото хората си мислят.
Ще го играя двоен агент.
Двамата с теб можем да разрушим скапаната им империя отвътре.
Каква е истинската ти цел, Оз?
Казах ти. За какво говориш?
Знам кой си. Знам какво си.
Не работя с хора, които продават верността си.
Мислиш, че съм забравил колко пъти ни омайваше с момчетата ми
само за да ни обърнеш гръб и да ни прекараш?
Арестуват един куп хора под носа ти
и ти нямаш нищо общо?
Разкарай се оттук!
Виждам, че си ядосан.
Доверието иска време.
Но не те будалкам.
Който държи капките, държи улицата. Знаеш, че е вярно.
Какво ще кажеш да дойда пак след два дни...
Не искам да виждам наглата ти физиономия пак.
Ще видим дали няма да се спогодим.
Приятно ми беше. Добре изглеждаш.
Майната ти! - Помисли си, Сал.
Щях да забравя.
Това твое ли е?
Откъде го взе?
Кармайн. Носеше го като свой.
Фалконе.
От години се перчат какво са ти сторили.
Но как се озова у теб?
Може би ме подценяваш.
К'во става? Виктор е.
Остави съобщение. - Мамка му!
Хей! Какво става? - Няма никой вкъщи.
Гадост!
Вървете.
Хайде!
Да вървим!
Вдигни, Вик.
Мамка му! - К'во става? Виктор е.
Мамка му! - Остави съобщение.
Мътните те взели, Вик!
Мамка му!
ЩАТСКИ ВЪЗСТАНОВИТЕЛЕН ЦЕНТЪР
Да вървим!
Вървете! По-живо!
Излизай! Мамка ти!
Ела тук!
Шибаняк!
УЧИЛИЩЕН АВТОБУС
Мамка му!
Ужасно чувство, а?
Няма зад какво да се скриеш.
Пазачите в Аркам ни събличаха чисто голи всяка сутрин.
Беше унизително.
Превърнат си в нищожество.
Но след известно време си казах: "Какво толкова?".
И без това нищо не остана.
Но брат ми?
Идваше на свиждане всяка седмица.
И всяка седмица казваше, че е останало нещо
и ще ми помогне да се боря, за да го запазя.
Чудя се ти как ме виждаш, Оз.
Дали съм нещо повече от играчка за теб.
Прав беше обаче за клуба и за тавана.
Всичко беше чисто.
Но отвън?
Ами...
Недостатъкът на лилавата кола е, че трудно се забравя.
Ти също, когато стреляш по хлапета по улицата.
И това тук твърди,
че е станало
вечерта, когато изчезна Алберто.
Не знам.
Какво ще кажеш?
Мислиш, че го познавам ли?
Не го познавам.
Вярваш на хлапето, а не на мен.
Казваш, че то лъже, а?
Да! - Не ти?
Да! Мамка му! Да!
Добре. - Не, чакай.
Това искаше.
Нали? Славата ми да ме изпревари?
Много те бива да се измъкваш.
Дори с цената на чужд живот.
Най-вече тогава. Нали?
Какво правиш? А?
Баща ми вече го няма
да ти се отплаща
с хубави костюми
и глупави коли... - София.
и клуб, който те остави да мислиш за свой.
София...
Сега сме само аз и ти. Ясно?
Искам да помислиш. Хубаво си помисли.
Луда ли съм?
Въобразявам ли си?
Кажи ми. Кажи ми.
Кажи ми, че съм прекалено чувствителна
и имам развинтено въображение
и че не бива да приемам нещата толкова лично.
Но първо...
ми кажи, че той е жив.
Г-це Фалконе, моля ви.
Какво става, мамка му?
РАЗПЛАТА
Мамка му!
ЛЕДЕН СОК
Добре се справи днес, хлапе.
Благодаря.
Трябва да попитам...
Какво стана?
Направихме план. Ти беше там.
Не се ли разбрахме?
Само главата щеше да е по-поетично?
И кутрето с черешка отгоре. - Да.
Вместо това целият труп, само кутрето отрязано.
Почувствах се малък.
Да, прав си. Не, виж, аз...
Исках. Разбираш ли? Мислех, че мога.
Но като понечих, си помислих:
"Отпред ли да започна и да срежа трахеята?".
Но като стигнах до гърлото, си викам: "Отзад ли да режа?".
Представям си гръбнака и тогава...
Добре. Знаеш ли какво? Няма значение.
Имаш да учиш.
Да. Поне София получи посланието.
Сал ще носи пръстена в "Блекгейт",
Марони нямат друг избор, освен да си припишат заслугата.
Това е важното.
Чакай! Сал не знае ли?
Мислех, че цялата работа...
Боже, Вик! Спокойно.
Върнахме Марони в играта.
Ако Сал има проблем с това, майната му!
Не ми трябва. Никой не ми трябва.
Оттук насетне няма да залагам на сигурно.
Капките са остаряла работа.
Ще взема стоката от пратката.
Ще управлявам проклетия град.
Искам и ти да участваш.
Наистина ли?
Да, заслужи си го.
Почти.
Момчета като нас трябва да са задружни.
По-добре е, а? Хайде! Като смесиш вкусовете?
Да, добре е. - Да...
Не е добре. По-добре е. Най-добре е.
Превод: Anna Hristova