Frānsisa.
Zinu, tas ir sāpīgi. Bet pacenties atcerēties.
Atgriezies tajā laikā.
Atgriezies.
Frena, te es.
Frena?
Te es.
Nu taču, mīļā. Atver.
Vai tu izgulies?
Viņi bija labi zēni.
Iziešana no mājas tev nāktu par labu.
Es raizējos par tevi, Frena.
Es vēlos, kaut tu man ļautu apmaksāt bēres.
Izvadīt Džeku un Beniju ar godu.
Aprunāšos ar tēvu Vinsentu.
Kāpēc?
Lai man grūstu ģīmī kabatlakatiņus un teiktu, tā bija Dieva griba?
Man nevajag publiski sērot par saviem zēniem.
Ozs pēdējā laikā bieži nāk uz veikalu.
Viņš saka, tu ar viņu tikpat kā nerunājot un neskatoties acīs.
Osvalds vienmēr bijis tik sasodīti prasīgs.
Es ar to samierinājos. Tiešām.
Ar to, ka viņš ir citāds.
Bet tagad tas, ko viņš izdarījis, es nevaru...
"Ko viņš izdarījis?"
Frena?
Uz viņa jakas atradu šo.
- Es ne... - Viņš bija kopā ar viņiem, Reks.
Viņš man meloja.
Viņš pārnāca mājās un tēloja bēdīgo, it kā viņš būtu upuris.
Bet viņš zināja, ka mani mazulīši slīkst tajos tuneļos,
un viņš nebilda ne vārda.
Viņam bija visas sasodītās iespējas
kaut ko pateikt, izdarīt, jebko,
- lai to apturētu. - Viņš ir bērns...
Viņš ieslēdza viņus.
Policisti man pateica, telpa, kurā viņus atrada,
viņiem vajadzēja atlauzt durvis, lai tiktu tiem klāt.
Ja es būtu zinājusi. Ja viņš būtu...
Būtu viņus izglābusi. Viņi tagad būtu šeit, ar mani.
Bet Osvalds to negribēja. Nē.
Lūk, ko viņš gribēja. Mani. Visu sev.
Man mājā ir nelabais, Reks.
Ko, ellē, lai es daru?
Ir vairāki veidi, kā tikt galā ar šādu situāciju.
Ja Ozs ir tas, ko saki,
nu, tādi kā viņš
var būt noderīgi.
Viņi var paveikt lielas lietas jo īpaši manā jomā.
Bet viņus ir jāprot kontrolēt.
Lielākoties pie manis ierodas puiši, kas grib nopelnīt.
Tas ir labi. Bet alkatība nerada uzticību.
Ja es gribu uzticību...
Piesaistu puišus, kuri meklē tēvu.
Viņi grib aizpildīt tukšumu. Viņi manis dēļ darīs jebko.
Osvaldam nevajag tēvu.
Viņam esi tu.
Viņš tev ir uzticīgs.
Tu vari to izmantot.
Lolo to, kas viņam ir, pieņem, veicini.
Varbūt viņš kļūs dižens.
Vai arī ne. Es nezinu.
Tev jādod viņam iespēja.
Tu gribi, lai pieveru acis, ignorēju to, ko viņš izdarīja?
Kas es būtu par māti, ja es...
Es nespēju.
Tad varbūt ļauj viņam iet.
Ar "ļauj viņam iet" tu domā...
Tu man izlīdzētu ar ko tādu?
Mamm.
Sagādāju tev vakariņas.
Tu esi augšā.
Ģērbies.
Iesim izklaidēties.
Uzvelc uzvalku.
Mamm, skat, kurš ir te.
Jā, mīļais.
Rekss vēlāk tevi aizvedīs mājās.
- Tiešām? - Jā.
Zinu, pēdējā laikā manis nebija. Gribu, lai šis vakars ir īpašs.
Zinu, tev viņu pietrūkst, mamm.
Man arī.
Nē, pagaidi.
Viss ir kārtībā.
- Frānsisa. - Pag, ko tu...
Paliksim pie šī mirkļa, labi?
Tu esi kopā ar Osvaldu. Ar savu dēlu.
Tu viņu aizvedi uz džeza klubu "Monroe's".
Turpini.
Jā, mēs... Es aizvedu.
Pareizi.
Mamm?
Mamm.
Es rūpēšos par tevi, mamm.
Tu taču to zini, vai ne?
Tu tik smagi strādā mūsu trīs dēļ.
Tagad būs vieglāk.
Es dabūšu darbu.
Man ir daudz dažādu ideju, kā vēl piepelnīties.
- Jā, tu izklausies kā tavs tēvs. - Tas nav tiesa.
Es runāju nopietni.
Ko tu gribi?
Pasaki, un es to sagādāšu.
Ko es gribu?
Tu visu esi izplānojis, vai ne?
Paskat tik.
Tev vēl nav noslīdējuši sēklinieki, bet tu rūpēsies par mani?
Skaidrs, ka rūpēšos par tevi.
Es tevis dēļ darīšu jebko.
Es tevi redzu, mamm. Tā, kā citi tevi neredz.
Es redzu, kā tu smaidi,
kad gribi, lai cilvēki domā, ka tev kaut kas patīk, lai gan tā nav.
Redzu, kā tu smēķē, kad tu domā.
Un tu vairāk dzer, kad tu skumsti.
Es redzu, cik smagi tu strādā, cik tu esi gudra.
Un tu vēlies, kaut svarīgie cilvēki to pamanītu.
Vai arī, lai tādiem cilvēkiem nebūtu nozīmes.
Neviens cits tev netic, kā es.
Neviens cits tev nesniegs to, ko tu esi pelnījusi.
Es tevi dabūšu prom no Īstsaidas, mamm.
Iekārtošu ļoti labā vietā.
Labākā, nekā mums ir tagad.
Jā, labākā būtu vieglāk, nekā ir tagad.
Tad vislabākajā! Augšējā stāvā, apartamentos, kā tu vēlies!
Ar skatu uz visu sasodīto pilsētu.
Sagādāšu tev dārgas drēbes un rotaslietas.
Arī labas lietas.
Kad cilvēki tevi ieraudzīs uz ielas,
nodomās: "Viņa ir svarīga."
Ja tu man netici...
Tev nav jātic.
Es tev to pierādīšu. Katru sasodīto dienu.
Tikai...
Tikai neatmet man ar roku.
Nāc, mamm.
Padejo ar mani.
Te pa kreisi, pa kreisi.
Nu taču, nu taču.
Kas tas ir?
Ak Dievs.
Velns. Ozs.
Viņš var būt cietis. Mums jāiet lejā.
Ozs droši vien ir miris.
- Tur būs pilns ar kruķiem. - Jūs to nezināt.
Mums jāpārbauda. Ejam.
Tavs draugs mūs nostāda bīstamā situācijā.
- Tinamies prom. - Pag, pag. Tas ir viss?
Mēs ieradāmies pēc preces, nevis Pingvīna dēļ.
Jūs visi esat nolāpīti gļēvuļi!
Ko tu teici?
Par ko, ellē, jūs vispār iestājaties?
Ļausit Maronēm un Džigantēm darīt, ko tie vien vēlas?
Šis ir mans rajons! Skatieties!
Visa pasaule izturas pret mums kā pret niecībām.
It kā mēs nebūtu nekas. Jūs tagad bēgsit? Stulbums.
Domā, ko runā. Zini savu vietu.
Vai arī tevi ķers lode.
- Tad tev tiešām nebūs nozīmes. - Laižam.
Vai varat atkāpties, līdz mēs...
Atkāpieties!
Atgriezieties mājās!
- Kādās mājās? - Atpakaļ!
Te nav droši!
Tur nevar iet iekšā!
Viktor!
Zīk!
Sveiks. Kas notika? Kur Ozs?
Sofija. Viņa visu uzspridzināja.
Un kā ar Ozu? Viņš tika laukā?
Laiks mosties.
Oz.
Ir pagājis kāds laiks.
Kad mēs ar Berto bijām mazi...
Pie oranžērijas atradām ligzdu ar diviem maziem putnēniem.
Viens putnēns bija lielāks nekā otrs.
Spēcīgāks.
Un mamma tam deva vairāk barības.
Es sāku uztraukties par mazāko putnēnu.
Tas bija tik vājš un trausls. Saproti?
Man šķita, ka tas nomirs.
Bet kādu rītu, kad viņu māte bija aizlidojusi...
Mazākais putnēns...
Neganti uzbruka lielākajam putnēnam.
Viņš to nogalināja.
Tas izgrūda savu brāli no ligzdas.
Tas bija drausmīgākais, ko jebkad biju redzējusi.
Vismaz uz to brīdi.
Vai vari iedomāties nodarīt kaut ko tik briesmīgu paša brālim?
Bet tas pat nav trakākais.
Kad mamma atgriezās...
Un ieraudzīja, ka viens no viņas putnēniem ir pazudis...
Uzmini, ko viņa darīja.
Neko.
Tā vietā, lai sodītu mazāko putnu,
viņa turpināja to barot, aprūpēt,
it kā nekas nebūtu noticis.
Domā, māte zināja, Oz?
Ko izdarīja viņas putnēns?
Frānsisa, kā tu domā?
Noskaidrosim?
Ko teiksi?
Dalīsimies ar skarbo patiesību.
Tā varētu būt dziedinoša.
Oz.
Vai tu gribētu sākt?
Tu, nolāpītā psihopāte!
Kas šis par sviestu?
Runā par putniem. Žēlīgais Dievs!
- Tev nepatīk mans stāsts? - Mamm!
Mamm, skaties uz mani! Es tevi izpestīšu!
Es zvēru, mamm! Es tevi izpestīšu no šejienes!
- Oz? Tev taisnība. - Mamm!
Tas bija muļķīgs stāsts.
Tu vienalga zini labāku.
Tātad...
Izstāsti mums, kas notika.
Kas notika kad?
Izstāsti, kāpēc pameti savus brāļus nomirt tajos tuneļos.
Par ko, ellē, tu runā?
Kāpēc pateici mammai, ka nebiji kopā ar viņiem?
Kāpēc tu viņai meloji?
- Par ko, ellē, tu runā? - Beidz izlikties.
Viņa zina. Es zinu. Mēs visi zinām, ko tu izdarīji.
Tu viņai kaut ko nodarīji.
- Ko tu ar viņu izdarīji? - Tu izturies, it kā stāstītu viņai visu.
Un viņa izturas, it kā tev ticētu. Kāpēc?
Kāpēc jūs abi tik ļoti baidāties no patiesības?
- Mamm. - Tas ir tik slimi.
Mamm!
Gandrīz tikpat slimi
kā tas, ka lūdzi tam vīram nogalināt tavu dēlu.
Rekss, pareizi?
Vai tā viņu sauca?
Kādas dīvainas spēlītes to spēlē?
Apklusti. Apklusti. Vienkārši apklusti.
Jūsu pēdējam vakaram kopā vajadzēja būt šeit, šajā klubā.
Pareizi, Frānsisa? Man taisnība?
Vai tas bija tur, kur jūs abi dejojāt?
Vai tur Ozs tev deva savu solījumu?
Nolādēts, izbeidz.
Es tikai gribu zināt, vai tas bija tā vērts?
- Ej tu galīgi. - Viņš tev deva visu, ko gribēji?
- Viņš izpildīja tev doto solījumu? - Ej tu galīgi. Ej tu...
Mamm.
Mamm!
Vai arī tu vēlies, kaut Rekss būtu viņu pavizinājis?
Ko tu zaudēji, atstājot viņu dzīvu?
Es zinu, ko es zaudēju. Ko viņš man atņēma.
Viņš ir pelnījis zināt, ko viņš tev nodarīja.
Ko tu jūti pret viņu un cik nikna tu esi.
Pasaki viņam.
Jā!
Labi.
Džūlian.
Kas, ellē?
Ko tu dari?
Netuvojies viņai!
Mamm! Neaiztiec viņu!
Neaiztiec viņu, bļāviens! Neaiztiec viņu!
Oz, tu nogriezi mana brāļa labo vai kreiso mazo pirkstiņu?
Jēziņ, nē! Sofija!
- Tas bija labais. - Ei!
- Neaiztiec viņu! Nolādēts! - Osvald!
Nedari to, velns parāvis!
Stop, stop, stop!
Oz! Oz! Oz!
- Nevajag! Jēziņ! - Osvald!
Lieta tāda.
Tikai tāpēc, ka cilvēks kaut ko zina,
tas nenozīmē, ka viņam tas nav jādzird no tā, kurš viņu sāpināja.
Nevajag. Sofija, nevajag.
- No sava tēva to nedzirdēšu. - Ej prom! Izbeidz.
Bet es tev piedāvāju iespēju sniegt to savai mātei.
- Nē! Nē! Nē! - Viņa ir pelnījusi vislabāko.
- Beidz! - Vai tad ne?
- Beidz! Nē, beidz! - Oz, vai tad ne?
- Tad sniedz vislabāko! - Sofija, nedari to!
Viņa neko neizdarīja!
Pavisam vienkārši. Tev tikai jāizstāsta patiesība.
Izstāsti viņai, ko tu izdarīji ar saviem brāļiem un kāpēc.
Un tad visi varēsim uzelpot.
Tas ir sasodīts neprāts!
Nē! Beidz!
Es tev jau pateicu, ka neko neizdarīju!
Nezinu, par ko tu runā.
Osvald!
Nē! Velns parāvis, nevajag! Es neko neizdarīju! Manis tur pat nebija!
- Viņa to zina! Pārstāj! - Atzīsti.
- Pat nebiju ar viņiem! Neko neizdarīju! - Kas tev kaiš?
- Viņa zina. Mamm! - Pasaki viņai viņas pašas dēļ!
- Saki, ka biju pie tevis! - Viņi man nogriezīs pirkstu,
- tu, gļēvais smerdeli! - Es biju pie tevis.
Jēziņ, vienkārši pasaki. Pasaki viņai.
Es jau zinu, velns parāvis!
Zinu, ko tu izdarīji ar Džeku un Beniju. Vienmēr esmu zinājusi.
Meli.
Tu kaut ko jauc.
Pie vainas tava slimība, mamm.
Ej tu galīgi!
Es tevi ienīstu. Ienīstu par to, ko izdarīji. Vienmēr esmu ienīdusi.
Diezgan.
Tu ļautu man to nogriezt.
Tu ļautu man to izdarīt.
- Tāpēc, ka tev viņa nerūp. - Ej tu galīgi.
Tev nerūp.
Ne tik ļoti.
Ne tā, kā tu saki.
Tu neko nejūti.
Osvald.
Man bija gana, ko dot, Osvald.
Man bija gana jums visiem trim.
Tev nevajadzēja viņus tur pamest. Tev nevajadzēja viņus man atņemt.
Tie bija mani bērniņi.
Mana pasaule.
Tavi brāļi.
Tu esi vilšanās.
Tu esi telpas izniekošana.
Katru rītu mostos ar nelabumu, ka esmu tava māte.
Viņai taisnība.
Viņai taisnība, nolāpīts.
Vajadzēja ļaut Reksam tevi nogalināt, kad bija tāda iespēja.
Tu esi nelabais.
Tu esi nolādēts nelabais.
Mamm?
Džek.
Benij.
Mani bērniņi.
Man ļoti žēl.
Mamm?
Man ļoti...
Man...
Mamm!
Apturiet viņu!
Ejam!
Mamm!
Mamm, nāc. Es tevi turu. Es tevi turu.
Ar tevi viss būs labi.
Viņa nokrita. Sasita galvu. Vairs nerunāja sakarīgi.
Viņai ir Levi ķermenīši, kaut kāds demences paveids.
Mamm, ar tevi viss būs labi!
- Dzirdi? - Palieciet uzgaidāmajā.
- Uzmeklēsim jūs. - Jūs viņu sadakterēsit?
Darīsim visu, ko spējam, kungs.
Tikai palieciet tepat.
Glābēji velk ārā līķus no gruvešiem,
kamēr varasiestādes meklē cēloni
nāvējošajam sprādzienam Kraunpointā.
Oz, te atkal es.
Es uztraucos. Atzvani man. Lūdzu, atzvani.
Sīkais, kur tu esi?
Oz.
Velns.
- Oz? - Iekšā. Aizver durvis, sīkais.
Velns parāvis!
Kas notika? Tev viss kārtībā?
Sofija sadūra mani.
Viņa uzklupa arī manai mammai.
Ko? Ko viņa tai nodarīja?
Padod man vienu no tiem plāksteriem... Iedod pārsēju.
Velns.
Tavai mammai viss labi?
Jā, būs labi.
Piedod, Oz.
Es ierados pārāk vēlu.
Mēģināju ar bandām.
Centos panākt, lai viņi apskatās, bet viņi vienkārši aizbrauca.
Tu neesi vainīgs, Vik.
Tu neesi vainīgs.
Tā tas vienkārši ir. Man vairs nav, ko tiem piedāvāt.
Tas nav tiesa.
Nē, tu kļūdies.
Oz, runa nav tikai par narkotikām vai naudu.
Jā, tā ir daļa no tā, bet...
Tādi kā Links...
Viņš tev tic.
- Links? - Jā.
Links ir sasodīts izsūtāmais, puis.
- Bez dailo neko nespēj. - Velns parāvis, Oz!
Uzklausi mani.
Tu devi cilvēkiem darbu Kraunpointā.
Tu panāci, ka pieslēdz elektrību.
Jā.
Neviens to nepanāca.
Skaidrs? Neviens cits nepanāca. Neviens pat necentās.
Tu devi cilvēkiem cieņu.
Svētlaime. Tas ir svarīgāk par Svētlaimi, skaidrs? Tāpēc...
Celies augšā. Ejam.
Savācies un...
Saproti...
Esi tu.
Tu...
Tu to izmēģināji, ko?
- Apklusti. - Nē, nē. Tas bija labi.
Vajag izteiksmīgāk. Saproti, no iekšienes.
Tinamies prom no šejienes. Palīdzi piecelties.
Labi.
Sofija gaidīs cīniņu.
Uzklupsim viņai nemanot.
Un tava mamma?
Viņa uz mani vairs neskatīsies, ja es netikšu ar šo galā.
Jātur solījums.
Paldies, ka mērojāt ceļu pār tiltu. Zinu, tas ir tāls gabals.
Šīs bija mana tēva mājas.
Kā varat iedomāties, te notika daudz briesmīgu lietu.
Bet es gribu zināt...
Kurš tās grib?
Diez vai mums ir īsti skaidrs, ko tu piedāvā.
Es pametu Gotemu, Džao kungs.
Man šeit vairs nekā nav.
Bet manas mājas, teritorijas, uzņēmumi...
Tas viss var būt jūsu.
Ne jums visiem.
Tam, kurš pirmais man atvedīs Ozu.
Viņš ir miris.
Nē, nav vis.
Tas būs pavisam vienkārši.
Tas, kurš pirmais atradīs Ozu,
var iegūt visu kontroli pār Gotemu, kamēr vien spēj to saglabāt.
Tas nav pa īstam.
Pareizi?
Tu gribi, lai noticam, ka pametīsi... Šo visu?
Kāpēc lai tu to darītu?
Tāpēc, ka es to spēju.
Nu, kurš to grib?
Tā, paliec tepat.
Nedari neko, kas var piesaistīt uzmanību.
Iespējams, vajadzēs aši notīties.
- Še. Ieliec pistoli nodalījumā. - Jā.
Nu? Kā es izskatos?
- Jā. - Jā?
Jā, tu izskaties... Labi.
- Asiņu nav. - Jā. Labi.
Āriene ir tikai daļa no visa.
Labi. Iešu lauvas midzenī.
- Link? - Viktor.
Tu esi kopā ar Ozu?
Zinu, viņš ir dzīvs.
Sofija izsludināja atlīdzību.
Klau, tev bija taisnība.
Mums kaut kas jādara, taču jārīkojas ātri.
Nu taču. Saki, kur tu esi.
BELLA REALA, JAUNIEVĒLĒTAIS MĒRS
Žēlīgais Dievs.
Kas, ellē, Osvald?
Es darīju, ko lūdzi. Ja mani te kāds ieraudzīs ar tevi...
Velns. Tas darbojas.
Vai panāksi tuvāk, domniek?
Te ir laba akustika, bet es negribētu kliegt.
Nāc, es nekožu. Nu re.
Es tā arī nepateicos par to, ka izlīdzēji.
Kraunpointa ir skaistāka gaismās.
Bet tur tagad no gruvešiem velk ārā līķus.
Tas ir sasodīti traģiski.
Cilvēki rāda ar pirkstiem. Saproti.
Manuprāt, lielākoties ar pirkstiem rādīs uz pilsētas domi.
"Pie velna viņu!" Saproti, tādā garā.
Vēlētāji grib saņemt atbildes.
Būtu jauki tās saņemt, vai ne?
- Atbildes? - Jā.
Kādas atbildes?
Piemēram, patiesību.
Sofija Falkone iesūtīja auto ar spridzekļiem
tuneļos zem pilsētas.
Viss uzgāja gaisā.
Kāpēc lai viņa to darītu?
Tāpēc, ka...
Tur, pazemē bija lielākā narkotiku laboratorija Gotemā.
To vadīja ļoti gudrs mērglis.
Salvatore Maroni.
Viņš tirgoja jaunu narkotiku - Svētlaimi.
Kā tu to visu zini?
Es cenšos nejaukties šādās lietās, skaidrs?
Bet galvenais ir,
tas ir tas pats vecais karš starp Maronēm un Falkonēm.
Maroni nogalināja Sofijas brāli, viņa sāka trakot.
Sadedzināja Sala sievu un dēlu, uzspridzināja visu viņa laboratoriju.
Varena meiča. Pelnījusi atzinību.
- Iespaidīgs stāsts. - Jā.
Vai kaut kas no tā ir patiesība?
Jā, sasodīta patiesība.
Kad kruķi raks tajā bedrē,
viņi tur atradīs Sofijas džipa gabaliņus
un virkni beigtu Falkoņu un Maroņu, ieskaitot pašu Salvatori.
Ir tā, kā izskatās.
Tu zini tādas lietas.
Un šī izskatās pēc aptrakušas, niknas vecenes,
kas tika ārā no trakomājas un sāka slepkavot.
Domniek, tev ir iespēja dot cilvēkiem kādu, ko ienīst.
Un...
Kādu, ko mīlēt.
Sebastjans Heidijs.
Vīrs, kurš atgrieza gaismu Kraunpointā.
Atjaunoja cilvēku cieņu.
Iespundēja pēdējo Falkoni, izbeidza narkotiku karu,
kas plosīja šīs pilsētas ielas gadu desmitiem.
Kā tas izklausās?
Izklausās labi.
Labi? Tu, maitasgabals.
Ar šādu uzvaru var tikt līdz pašai augšai.
Un apmaiņā pret ko?
Apmaiņā pret...
Būtu labi justies gaidītam šādā vietā.
Satikt tavus draugus.
Varbūt kādu dienu sastapt Bellu Realu. Saproti?
Tev būs nepatikšanas, Oz.
Reala veido pretkorupcijas komisiju.
Viņi ķersies pie policistiem, amatpersonām.
- Labi. - Viņiem ir Karmaina līdzzinātāju saraksts.
Viņi izsauks tevi uz tiesu.
Gribi justies gaidīts?
Tev ir jāizskatās...
Tīram.
Kā sasodītam stikliņam, draugs.
Viņi vēl meklē izdzīvojušos, bet mums vajag vairāk resursu.
Es paļaujos uz jums.
MĒRA KABINETS
Oz.
Ko tas nozīmē?
Kāp iekšā.
FENS DŽAO
Džao kungs.
Ozs ir pie manis.
- Atslābsti! Jēziņ. - Kusties!
Vest viņu uz māju?
Es patiesībā kravāju pēdējās mantas.
Tiksimies Gudvina starptautiskajā lidostā. 5. angārs.
Apsveicu, Džao kungs.
Jā, tevi arī.
Kundze.
Pateicos, Džao kungs.
Izbeigsi visu šeit vai arī izmetīsi viņu okeānā?
Redzēs, vai Pingvīns prot lidot.
Džao...
Dod šurp.
Lēnām.
Varbūt brauksim pavizināties?
Kā vecajos laikos, ne?
Tu kaut kur devies?
Es cerēju.
Kā liki Linkam mainīt domas?
Tu noteikti...
- Apsolīji viņam kaut ko. - Jā.
Jā, tu un dailo nekad to nedarītu.
Iespēju.
Iespēju kļūt par kaut ko.
Linkam bija apnicis palikt ēnā.
Viņš nav vienīgais.
Gadiem tikt nostumtam malā, apsmietam, izrīkotam, un par to jāpriecājas?
Tas tevi salauž.
Tu gribi salauzt kādu citu.
Domāju, tu to sapratīsi, ņemot visu vērā.
Bet tu?
Tu un tev līdzīgie ir tik aizņemti ar savu pilno šķīvi,
ka neredz, ka visi apkārtēji ir badā.
Tu nezini, kā tas ir, kad tev nav nekā.
Tu smaidi tam, kurš spiež zābaku tev pie rīkles.
Tu ceri, kādu dienu viņš tevi pamanīs un palaidīs vaļā.
Tu zini, ko cilvēki darīs, lai to nomāktu?
Viņi darīs jebko.
Jebko, lai nomāktu šo sajūtu.
Tu domā, es to nesaprotu?
Jā.
Tam nav nozīmes.
Osvalds Kobs.
Cilvēks no tautas.
Pareizi.
Tam tu gribi ticēt, ko?
Esam klāt.
Negribi pielikt šaujamo man pie muguras?
Radīt lielu izrādi?
Nē, tu neesi tā, kas bēg.
Kā klājas mammai?
Viņa jau pateica, ka mīl tevi?
Pagriezies.
Tev bija taisnība.
Es tevi neredzēju.
Bet viņa redzēja. Viņa to zināja no paša sākuma.
Tu vienmēr esi bijis briesmonis.
Tu nekad neiemantosi mieru, tu to zini?
Tāda slimā kā tu.
Tu dosies uz elli, mīļā.
Es tev pietaupīšu vietu.
Zemē!
Rokas aiz muguras!
Žigli!
Celiet viņu augšā.
Te viņa ir. Viss labi, mamm?
Sameklē krūzes.
Slepus ienesu mazliet viskija, lai nosvinētu.
Man tas izdevās, mamm. Sasodīti skaisti.
- Lūk, par ko runāju. Skaties. - Apsolu izbeigt
korumpēto politiku, kas ļāva tādiem kā Sofija Falkone...
"BENDE" APCIETINĀTA SAISTĪBĀ AR SPRĀDZIENU
- ...sēt haosu... - Tas biju es!
Es viņam iebaroju šīs blēņas! Skat, kā tagad muld, mamm!
Ko teiksi?
Ko tu...
Ko tu teiksi?
Mamm.
Pateicos, domniek Heidij par jūsu nerimtīgo darbu...
Mamm.
Mamm, skaties uz mani.
Mamm.
- Oz. - Velns parāvis!
Palīdzību. Vik, viņai vajag palīdzību.
Pasauc kādu! Pasauc šurp ārstu! Sauc ārstu!
- Mamm, skaties uz mani. - Mums vajag palīdzību!
Klau, paskaties uz mani, mamm.
- Skaties uz mani, mīļā. - Lūdzu, palīdziet!
Mamm.
- Nu taču. - Cienītais.
Kaut kas noticis. Viņa nereaģē.
Mēs nezinājām, kā jūs atrast.
Kāpēc viņas acis nekustas?
Jūsu mātei bija spēcīgs insults.
Kas?
Man ļoti žēl.
Kas? Kas notiek?
Diemžēl insulta dēļ viņa ir pastāvīgā, veģetatīvā stāvoklī.
Ņemot vērā jūsu mātes vecumu un Levi ķermenīšu diagnozi...
Par ko jūs, ellē, runājat? Viņa ir sasodīts dārzenis?
Viņas acis taču vaļā! Skat!
Viņa taču uz kaut ko skatās!
- Man ļoti žēl. - Beidziet to atkārtot!
- Cienītais... - Jūs esat kārtējā idiote!
Sauciet šurp ārstus!
Sauciet šurp nolādētos ārstus! Sauciet šurp ārstu!
Nu taču, mīļā.
Skaties uz mani.
Man tas izdevās.
Es tiem mērgļiem atņēmu visu.
Kā tu teici.
Es esmu sasodītais karalis.
Pie velna, mamm.
Nenodari to man.
Mamm, nenodari to man, labi?
Tu nevari man to nodarīt. Lūdzu.
Pasaki kaut reizi... Saki, ka lepojies ar mani.
Mamm! Saki, ka lepojies ar mani, lūdzu!
Lūdzu, kaut reizi pasaki, ka lepojies ar mani!
Pasaki, ka biju malacis!
Saki, ka biju malacis!
Es to darīju tevis dēļ, mamm. To visu tevis dēļ!
Pilnīgi visu!
Tavs dēls ir sasodītais karalis! Tieši to tu gribēji, mamm.
Tieši to tu gribēji.
Mamm, lūdzu. Kaut reizi.
Nejūtos tā, kā vajadzētu.
Nē.
Nezinu, kas notika. Viņai viss bija labi.
Es visu darīju viņas dēļ.
Bet galu galā...
Es nezinu.
Viņa to zināja.
Viņa zināja.
Domā, viņa man piedod?
Par ko?
Es nezinu.
Par visu ko.
Nekas no tā nenāca viegli.
Nespēju beigt domāt par viņiem.
Par kādiem vīriem kļūtu mani brāļi, ja būtu tāda iespēja.
Ko viņi domātu par mani?
Tagad.
Jā, es...
Es arī par to domāju.
Par savu ģimeni.
Man viņu pietrūkst.
Jā, man viņu ļoti pietrūkst.
Jā.
Še, izdzer pārējo.
Tu zini, es bez tevis neko nebūtu paveicis, vai ne?
Tu to zini?
Pierunāt Linku. Sākumā to neiedomājos, bet...
Tas bija gudrs gājiens.
Tu biji malacis, sīkais.
Paldies.
Un paldies par...
Paldies, ka devi man iespēju.
Ka pieņēmi mani.
Tu esi kā...
Tu esi...
Tu man esi kā ģimenes loceklis. Saproti?
Velns.
Velns, Vik.
Tu un es.
Viss, kas atlicis.
Es neticu liktenim.
Bet ir labi, ka mēs satikāmies.
- Jā? - Jā.
Tu redzēji mani grūtākajos brīžos, nebūšanās ar mammu.
Tu biji klāt.
Līdzās man visu laiku.
Bet paklau, sīkais.
Es...
Šoreiz nevaru ņemt tevi līdzi.
Kā to saprast?
Ar ģimeni tā ir.
Oz...
Tā ir tavs spēks.
- Oz, ko tu... - Tā ir tavs dzinulis.
- Tā arī padara tevi vāju. - Oz. Oz.
Un es to vairs nevaru atļauties.
Oz.
- Oz, lūdzu. - Nevaru to pieļaut.
- Es nevaru. - Lūdzu. Lūdzu.
Oz, Oz, Oz...
- Tas ir par daudz. - Lūdzu.
- Par daudz, velns parāvis! - Oz...
Piedod.
Piedod. Tu esi labs cilvēks, Vik.
Tev ir laba sirds.
Tas nebija velti.
VIKTORS AGILARS
Es atnesu tev pastu.
Viss, kā parasti.
Nosodījums, dzejoļi, precību piedāvājumi.
Bet šī ir citāda.
Domāju, tev tā jāizlasa.
Tā ir no sievietes vārdā Selīna Kaila.
Viņa esot tava pusmāsa.
Sofija.
Kā šodien jūtamies?
Tu jūties labāk? Izskaties labāk.
Es zinu.
Tas ir viss, ko tu vēlējies.
Te viņa ir.
Osvald.
Tu izskaties skaisti.
Padejo ar mani, mīļais.
Saki, ka mīli mani.
Es mīlu tevi, Osvald.
Saki, ka lepojies ar mani.
Es ļoti lepojos ar tevi.
Man tas izdevās, mamm.
Vai ne?
- Saki, man izdevās. - Tev izdevās.
Augšējais stāvs. Apartamenti.
Neviena virs tevis vai blakus.
Es zināju, tev izdosies.
Mans skaistais zēns.
Gotema ir tava, mīļais.
Nekas vairs nestāv tev ceļā.
Sasodīti pareizi.
Subtitrus tulkoja: Andris Bullis