SERIÁL NETFLIX
Hele, Flo-Jo, můžeš na chvíli zpomalit?
Proto jsem asi jedním z 50 nejžádanějších mužů podle časopisu Manhattan, a ty nejsi.
Je úžasný, kolikrát to za dva a půl kiláků řekneš.
Přijdeš večer na tu akci? Nejsem jedinej homo na seznamu.
- Můžeš získat žádanýho nezadanýho. - Bude tam Stanley?
Ne.
Je pátek. Má někde rezervovanej stůl pro jednoho. Pamatuješ?
P.S., pokud začnu chodit sám na páteční večeře do novejch restaurací
a postovat fotky svýho osamělýho Negroni, prosím, seznam mě znovu s mým ptákem.
- Platí. - A jenom se ptám…
Kdy skončí tyhle holčičí nesmysly mezi váma dvěma?
Cože? Není to nesmysl. Zradil mě. Copak bys šel na večeři ke Colinovi domů
- týden poté, co mi dal kopačky? - Ne!
- Tak… - Ale jenom částečně z loajality k tobě.
- Ten chlap byl docela nudnej. Bum! - Fakt? To sis myslel vždycky?
Ne, to nebudeme řešit. Prostě večer doraz.
Pokusím se. Mám nabitej pracovní den a oběd s mámou. Řeknu jí, že Colin odešel.
- A kruci. Copak Colina nezbožňuje? - Jo, kvůli jeho vzhledu a prachům.
- Není vůbec povrchní. - O sto babek, že na tý večeři byla taky.
Počkej.
Ten salát je přeceňovanej, co?
Je to šílený. The Times se rozplývají, jako by šéfkuchař znovu vynalezl niçoise,
všichni se můžou přetrhnout, aby ho ochutnali a přitom…
Je to normální dobrej tuňákovej salát. Lidi, vezměte si prášek na uklidnění.
„Prášek na uklidnění?“ Mami, to se neříká.
Hoď se do klidu, broučku. Nechtěla jsem urazit tvoje super trendy uši.
Co se to s tebou děje? Celý den jsi buď jednoslabičný, nebo tak trochu blbec.
- Udělala jsem něco? - Ne, promiň, o tebe nejde.
Musím ti něco říct a je to těžší, než jsem si myslel.
- Colin odešel. - Kam odešel?
Opustil mě. Odešel, vzal si všechny svý krámy a rozešel se se mnou přes textovku.
Ne. Ne, to není možné. Ne, na té oslavě jste vypadali tak zamilovaně.
- Co jsi provedl? Podvedl jsi ho? - Samozřejmě že ne!
To nedává smysl! Vzpomínej. Udělal jsi něco, čím jsi ho od sebe odstrčil?
Ne, věř mi, tutéž otázku si pokládám pořád dokola,
ale bylo by fajn, kdyby to jako první nenapadlo i moji mámu.
Mami, nemusíš být hysterická…
- Michaele! Tady dole! - Mami?
- Proboha, jsi v pořádku? - Žiju!
- Ale strašně jsi mě zklamal! - Já…
- To ji poslali z nemocnice domů? - Jo. Je trochu potlučená, ale v pořádku.
Je s ní táta. Pak za nima půjdu.
V kuchyni je snídaňový kout a spíž, takže…
- Bože můj. - Vrátila se dost brzo.
Opatrně. Jestli poškrábeš zeď, Claire to řekneš ty.
- Nerad bych přišel o koule, díky moc. - Stanley! No páni!
- Milé překvapení. - Ano, pro nás všechny, co?
- Ahoj, Michaele. - Čau.
Claire si koupila obraz od Sayre Gomeze a já chtěl dohlédnout na jeho instalaci.
Jen do toho.
- Prostě ho to bolí, chápeš. - Chápu, ale je nám přece skoro 50.
Holka, před dvěma lety jsme spolu slavili tvoje 50.
Ticho, Suzanne. Všichni děláme, že jsme mladší.
Rád bych někdy viděl tvůj řidičák.
Tak dobře. Jsme přátelé už 20 let. Vím, že si teď procházíš spoustou věcí,
- ale vážně si o tom nepromluvíme? - Ne. Když někoho zradíš,
- často s tebou nechce mluvit. - Ale no tak. „Zradíš“ je dost dramatický.
- Dovolíš mi to vysv… - Právě ukazujeme byt.
Je to tady strašně převoněné.
To mě moc mrzí.
Ne, to je skvělé. Zavolám vám zpátky. Právě jsme dostali nabídku.
- Fakt? A od kdo? Od koho? Počkat. - To je fuk, někdo z minulýho týdne.
Je to trochu pod cenou, ale určitě Claire přesvědčíme.
Myslíš? Božínku. Tohle fakt potřebuju. Jsem nadšenej!
Já taky! Jsem tam dole celá rozechvělá.
- Vidíš tu zprávu? Prý je hned za rohem. - Bože můj, doufám, že tu nabídku přijme.
Druhá upomínka na účet za alkohol na Colinově párty.
Podle účtu tam všichni měli zemřít na otravu alkoholem.
Vážně by ti s tím měl pomoct. Řekni mu, že potřebuješ peníze.
Věř mi, to bych rád, ale zněl bych jako žalostná troska.
Řekni: „Chceš pryč? Dáš mi polovinu svejch krámů.“
- Dobrý den. - Proboha! Proč na mě takhle skáčete hned,
jakmile vejdu do dveří? Připomíná mi to, jak jsem musela vychovávat děti.
Promiňte. Jsme jenom nadšení, protože jsme dostali skvělou nabídku.
- Je trochu pod cenou… - Ne.
- Ne? - Nepřijmu nic pod požadovanou cenou.
Jen aby můj bývalý manžel mohl s tou ochechulí začít žít nový opulentní život.
Jo, je teď tlustší.
Kdo mohl vědět, že když si nabrnkne instruktorku pilates,
bude mít ještě větší prdel?
- Ale… - Já to věděla.
Poslyšte. Rozumím vám. Ale měli jsme desítky prohlídek
a tohle je jediná nabídka. A naše požadovaná cena může být trochu vysoká
- v porovnání s byty ve vašem sousedství. - To jsou všechno bláboly.
Skutečně jsme měli spoustu prohlídek a tohle je jediná nabídka, Claire.
Podobný byt se ve vaší budově prodal za tuto cenu.
Dobře. Rozumím vám. Ale nechci jen tak přijít o svůj život tady,
když se může pravý kupec objevit později. Vždyť mám přece čas.
Kam vůbec půjdu?
Vlastně máte pravdu. Je možné, že se držíte svého starého života,
protože je těžké představit si nový? Co kdybychom vám ukázali pár bytů,
abyste měla představu, jaký bude váš život, jakmile tohle všechno skončí?
- Snáz to pak emocionálně překonáte. - Copak máme takový vztah?
Chápu to. Když myslím na Vánoce, děsím se je prožít bez Colina.
Ale pak si vybavím, že jsme na stromečku mohli mít jen bílá světýlka.
Takže letos použiju barvy, které mám rád já.
Tím chci říct, že když si představím zábavný život bez něj, cítím se líp.
Jo, tohle dává smysl.
Dobře, takže já jsem pro, abychom vám poskytli nový začátek.
Někde úplně jinde bez špatných vzpomínek.
- Co třeba v centru? - To je pro restaurace, ne pro bydlení.
No tak, Claire, nebojte se změny. Úplně vás vidím
v sexy loftu v centru, jak žijete svůj nový lepší život. A nebylo by fajn
dojít na roh, aniž byste si vzpomněla na svého morbidně obézního manžela?
- Díky vám to zní zábavně. - Napadá mě místo, které si zamilujete.
Můžeme tam jít dnes odpoledne.
- Ano. To myslím zvládnu. V pět mám volno. - Skvěle.
- Objednáme si. - Já určitě ne, jídlo tady je příšerné.
- Ahoj, to jsem já! - Jsem u sebe, zlato.
- Mikeu? Zastav se napřed v kuchyni! - Chci zkontrolovat mámu.
Počkej. Mikeu. Mikey!
Táta se tě snažil varovat, že jsem tady.
- To dává smysl. Ahoj. - Ahoj.
Promiň, Coline. Teprve dnes jsme se dozvěděli, co se s vámi děje.
Mami, to jsi řekla Colinovi, že jsi upadla, aby sem přišel?
- Ne, přišel sám, díky. - Pořád mi chodí zprávy z rodinného chatu.
- Viděl jsem fotku těch lahodných salátů. - Ušly.
- Chtěl jsem vědět, jestli je v pořádku. - Čehož si moc vážím. Takové krásné gesto.
Taky jsme jednou s Benem byli od sebe. Spal se svou sekretářkou.
- To není… - Mami.
Prosím, už to neříkej. Jen jsem potřeboval prostor.
Jo, prostor mezi nohama jiný ženský.
To nic, jsme v pořádku! Tyhle věci se stávají a už na ně pak nemyslíte.
Dobrá. Měl bych jít. Jsem moc rád, že se cítíš dobře, Liso.
- Rád jsem tě viděl, Michaele. - Já tebe taky. Možná. Ještě nevím.
- Ozvi se někdy. - Brzy ahoj!
- „Já tebe taky. Možná?“ Co to s tebou je? - Já ne…
Zjevně mu na tobě pořád záleží. Běž za ním a naprav to!
- Ani mi neřekl, proč odešel. - Tady to nezjistíš, ty troubo. Běž!
Coline? Hej! Já jenom… Ahoj.
Chtěl jsem se omluvit za to hloupý rozloučení. Pořád nevím, jak se chovat.
- Chápu. To ani já. - To je zvláštně uklidňující.
- Dík, žes přišel za mámou. To bylo milé. - Jistě. Znám tvou rodinu už 17 let.
Pořád mi na nich záleží. Nezapomenu na jednu z pěti žen, co mě viděla nahatého.
Bože můj. V tom děsivým domě, co moje sestra pronajala na Jersey Shore.
Běhá mi mráz po zádech z toho, jak mě náhodou načapala ve sprše.
To fakt nebylo náhodou. Věděla, že tam jsi.
- Co práce? Trh je teď prý dost silný. - Jo, jasně. Tak trochu.
Tak trochu? Potřebuješ něco?
Ne, díky. Myslím, že mě čeká velkej prodej.
Super. Nebojím se o tebe, jsi nejlepší.
Opravdu musím jít. Pes je už hodiny zavřený doma.
Pes? Děláš si srandu. Ty máš psa?
Můžeme, prosím, skončit tou hezkou chvilkou?
Jestli chceš hezkou chvilku, neříkej mi, že sis pořídil psa,
kterýho jsem já vždycky chtěl, zatímco tys ho nechtěl nikdy.
Máš taky křeslo značky Eames, nebo je to pořád otřepaný gay klišé?
- A koriandr ti najednou chutná? - Tvoje pocity jsou opět nejdůležitější.
Takže o to tady jde? Pořád nevím, co se mezi náma stalo.
Tohle teď odmítám řešit. A nenechám na sebe křičet.
Nekřičím, jsem zmatenej. Tohle je můj vážně zmatenej hlas!
A křeslo značky Eames je klasika!
- Promiň to zpoždění. - V pohodě. Claire je nahoře.
Chtěla být sama v tom podkrovním bytě. Buď mě fakt nesnáší, nebo právě kadí.
Co se děje? Miluješ vtipy o kadících snobkách.
Promiň, potkal jsem u mámy Colina. Pořídil si psa.
- Cože? Po vašem… - Jo.
I když pořád říkal… Už nejsem jeho fanda.
Je docela pěkný. Ty výhledy jsou vážně něco.
Sexy byt. Kdybych byla ještě mladá a nádherná, jdu do něj.
Pořád jste nádherná.
Myslím nádherná pro muže. Víte, jak to myslím.
Rozvedená dáma středního věku se stěhuje do centra a marně se snaží být moderní?
- To budou lidé říkat. - Ne, nebudou.
A co pokračovat v rozhovoru na večírku pro nejžádanější muže na Manhattanu?
- Je to o blok dál. - Můžu se jít domů převléknout?
- Ne. - Ne.
- Díky. - Vteřinku.
Jsou prťavé.
- Jo. - Nesoudíme vás.
- Tamhle je Billy. Řeknu mu, že jsme tady. - Ne. Co…
Takže tohle je váš plán, abych přijala tu nabídku na byt?
Seznámíte mě s žádoucím kavalírem. Ukážete mi, že ještě pořád můžu žít.
Jen chceme, abyste se bavila a cítila naději. Všichni jsme četli ty knížky
a slyšeli ty písničky. Chlapa pro další život nepotřebujete.
To je dobře. Na rozvedenou matku jistého věku se fronty totiž nestojí.
To máte recht. Fronta sice existuje, ale plná zoufalců a ne boháčů.
Počkat, vy máte děti? To je zvláštní. Představuju si, že žijete sama.
Ne smutně osamělá, ale nezávislá.
Díky za vysvětlení. A jo, mám syna. Kaie. Je mu 25.
- Manžel? - Nikdy jsem se neprovdala. Já…
Po střední jsem přes léto procestovala Evropu a užila si hodně legrace.
- Jako fakt hodně legrace. - Což znamená?
Kaiův táta je jeden ze tří mužů, které jsem v roce 1997 neměla jak najít.
Proboha!
- Váš život je jako ten hrozný ABBA film. - Až na to, že v mým životě jsou černoši.
Chápete.
To je mnohem lepší. Děkuju!
- Ahoj! - Ahoj.
Lidičky, tohle je Michael.
- Čau. - Ahoj.
Můj dlouholetý nejlepší kamarád. Je nově taky žádoucí.
Měli byste kliku, kdybyste ho získali. Věřte mi. Měl jsem ho.
Před lety, když jsme byli děti. Jako děti, se kterýma teď Billy randí.
- Neřekl jsi mi, že je roztomilý a vtipný. - Jdeme hned na to, dobře. Michaele, Alex.
- Taky je na seznamu nejžádanějších mužů. - Cool. Gratuluju.
Alex má velký podcast o změně klimatu z pohledu LGBTQ.
Jmenuje se Prdící středisko.
- Dost vtipný, co? - Jo, fakt vtipný.
Tak proč jsi nově žádoucí?
Můj partner mě nechal na tajné oslavě jeho 50. narozenin, kterou pořád splácím.
Sakra. To myslíš vážně? Pardon, že poslouchám. To zní drsně.
- Bylo. Ale o tom teď nechceme mluvit, že? - Mimochodem, dneska jsem na něj narazil.
Zjistil jsem, že si pořídil psa. Věřil bys tomu, kruci? Vždycky jsem chtěl psa,
on odmítal. Teď je single a chce jenom venčit svýho blbýho hafana.
- Ježiši. - To je bezcitný.
Fakt to budeme řešit?
Abyste věděla…
jednou mě balil Pierce Brosnan v salónku pro první třídu na Heathrow.
- Ale já byla z nějakého důvodu věrná. - Do toho jste měla jít.
Věřte mi, často jsem si to představovala, když se po mě plazil můj manžel Jabba.
Panebože!
Poslyšte…
- Tohle je zábava. - Jo, je. Je s vámi zábava.
- Myslela jsem, že mě nemáte ráda. - Ne, jsem jenom chladná k lidem,
kteří pro mě pracují. A taky k rodině a přátelům.
A Stanley přede mnou celou tu večeři tajil, což je obrovská zrada!
- Obrovská! - Promiň, to je strašný.
Díky moc. Hodně pro mě znamená, že to chápete.
Jo, jasně. Ale neboj, jseš hezkej. Máš dobrou práci. Budeš v pohodě.
Víš, co potřebuješ? Musíš přestat tak přemýšlet a začít si užívat.
Třeba s normálním párem bez sexuálních chorob na Prepu.
Říkal jsi pár? Já myslel, že jsi žádoucí muž.
Ne, s Luisem jsme spolu už léta. Ale být singl je pro moji značku lepší.
- Je mu to jedno a jsme nezadaný spolu. - Tak co ty na to?
Třeba tě rozveselí, když ti budeme s Alexem celou noc lízat rány?
Jo. Nechceme, abys smutnil.
Počkejte. To mi z lítosti nabízíte trojku?
- Jo, je nám tě líto. - Tak jo, dobře.
Odmítám. Fakt nemám zájem o charitativní šuk,
ale zlomte vaz a díky. Nejspíš.
Byl jsem na tý párty, kde se rozešli. Bylo to naprosto příšerný.
Je to pro nás pro všechny náročný.
Jen do toho, hej!
- Vypadá to, že se bavíte. - To si piš.
Myslím, že je na čase, abych odešla! Oběma vám přeju dobrou noc.
Moc vám děkuju.
- Dnešek jsem skutečně potřebovala. - Zvládnete to domů?
- Ano. - Tak dobře.
Vážně myslíte, že lepší cenu za ten byt nedostanu?
- Ano. Je to dobrá nabídka. - Přesně tak. Na tomhle trhu?
Rozuměla jsem jí. Věřím vašemu úsudku. Podepíšu všechny papíry a tak dále.
- Opravdu? - Vážně?
Kupředu, sráči, kupředu.
Jo!
- Vyšlo to! Jak to, že to vyšlo? - Zlato, víš, že jsem kouzelná!
Děkuju vám, moje kuřátka!
- Hned budu zpátky! - To mi ho vyndej!
Myslím, že ta drag queen byla naší párovou terapeutkou.
Máme vážně zakázkovou ekonomiku.
Doktore Sweeny.
- Zdravím, Michaele. - Měl byste vědět, že Colin mě opustil
hned po našem sezení. Popsal jste ho jako skvělý první krok k opětovnému zamilování.
Je mi líto, že se trápíte, Michaele. Ale já nejsem jasnovidec, jsem terapeut.
Možná jste lepší jako drag queen.
Drag umělkyně, která musí být za 15 minut znovu na jevišti,
tak si odpusťte ty zahořklý kecy rozvedenýho chlapa.
Vážně profesionální způsob, jak mluvit s bývalým pacientem.
Ale já teď nejsem terapeut. Jsem Miss Miskomunikace.
A můžu vám říct, cokoli do prdele chci, když kritizujete, jak dělám svou práci,
ve který jsem dost dobrá.
Vážně? Protože se mnou a s Colinem jste se neskutečně sekla.
Chcete vědět, co se na tom sezení stalo? Slyšel jste přesně to, co jste chtěl.
Což byl váš nesmírně ufňukanej hlas, který z místnosti vysál veškerou energii.
Ani jste svému muži nedovolil mluvit. Možná to bylo ve vašem manželství špatně.
- Já vám ho určitě nepokazila, kruci. - Můžu zase mluvit s dr. Sweenym?
- Miss Miskomunikace je zlá. - Ještě jsem neskončila.
Přestaňte hledat odpovědi a někoho, koho za to můžete vinit.
Je pryč. Nechte ho být. Chcete někoho milovat?
Milujte sám sebe a lidi ve vašem životě, kteří v něm chtějí být.
A s vašima zapeklitýma problémama mě neotravujte, vy královno.
- Slyšela jsi to? - Nešlo to přeslechnout.
- Jsi v pohodě? - Ne, nejsem.
Už mě začíná opravdu unavovat cítit se, že jsem ten špatný.
Nevím, jak se mám přes tohle dostat, sakra.
Jasně že nevíš, puso. Kdo jo?
Colin byl součástí i našeho světa.
Všichni se bez něj snažíme žít, jak nejlépe umíme.
- Co? To se na mě teď zlobíš? - Ne. Jenom…
Děkuju ti, že pořád chceš být v mým životě.
Musím jít.
Dejte to chlápkovi na konci baru.
- Jasně. - Díky.
To je od toho pána.
Věděl jsi o tom psovi?
Mrzí mě to.
- Nechtěl jsem ti to říkat zrovna já. - Chápu.
Ale celá ta věc s tím psem je šílená. Najednou chce psa?
Nechápu, co se s ním děje. Zkoušel jsem to.
- Jako by někdo otočil vypínačem. - Jo.
Přesto jsem k němu šel na večeři a naivně si myslel,
že tomu přijdu na kloub. Že odhalím stopu, která vysvětlí, co udělal.
A proč.
- Pro mě? - Samozřejmě.
- Promiň. Nejsi ten, na koho se zlobím. - Já vím.
Možná nikdy nedostanu odpověď. S tím se musím smířit.
Stejně si myslím, že můžu za spoustu z toho, co se stalo.
Odháním od sebe lidi svými veledůležitými pocity.
- Vysávám energii z místností a… - Ne, tohle nedělej.
Nevyčítej si, co se stalo. Tou cestou tě nenechám jít. Nikam nevede.
Jasný?
- Takže nemám veledůležitý city? - Mohly by někdy být menší? Jasně.
Ale rozhodně jsi člověk, který je hoden lásky.
Tečka.
Díky, kamaráde.
Vypij to.
- Už jsem měl tři. - Moc rád.
MÁMA – UŽ JE MI MNOHEM LÍP! MILUJU VICODIN A VÍNO!
COLIN OPUSTIL KONVERZACI; PÁTEK 21:57
Překlad titulků: Jakub Doležal