СЕРІАЛ NETFLIX
Агов, чемпіоне, пригальмуй.
Ось чому я у списку найбажаніших чоловіків «Мангеттен мегезін»,
а ти — ні.
Дивовижно, скільки разів за пробіжку ти це згадуєш.
Ти прийдеш сьогодні на захід? Я не єдиний гей у списку.
Зможеш знайти собі власного бажаного одинака.
Стенлі буде там?
Ні.
Сьогодні п'ятниця. У нього десь столик на одного.
Пам'ятаєш?
Якщо я коли-небудь почну ходити в нові гарячі ресторани сам
та викладати фото самотніх коктейлів,
то прошу, нагадай мені, що у мене є член.
-Згода. -І, дозволь запитати,
коли закінчиться ця підліткове безглуздя між вами?
Що? Це не безглуздя. Він, трясця, мене зрадив.
Ти б пішов на вечерю до Коліна через тиждень після того, як він мене кинув?
-Ні! -Ну…
Але лише частково через відданість тобі.
Хлопець був трохи нудним.
-Бум! -Справді? Ти завжди так думав?
Ні, тільки не це. Просто приходь сьогодні.
Спробую. У мене напружений день і обід із мамою.
Я нарешті скажу їй, що Колін пішов.
Дідько. Хіба вона не любить Коліна?
Так, за зовнішність і гроші. Причому дуже сильно.
Ставлю сотню, що вона була на тій вечері.
Чекай.
СХІДНА 34-ТА МЕДІСОН АВЕНЮ
Цей салат переоцінили, так?
Це божевілля. «Таймс» написали так, ніби шеф-кухар заново винайшов нісуаз,
усі з ніг збиваються, щоб спробувати, а в результаті:
«Ну, непогано». Це салат із тунцем! Люди, прийміть заспокійливе.
«Заспокійливе?» Мамо, не кажи так. Це ненормально.
Попустися, любий. Я не хотіла образити твої супермодні вуха.
Що з тобою відбувається?
Увесь день ти говориш або односкладово, або як мудило.
Я щось зробила?
Ні, вибач. Це не ти. Просто…
Я маю сказати тобі щось важливе, і це важче, ніж я думав.
Колін пішов.
Куди пішов?
Від мене.
Вийшов, забрав усі свої лахи та кинув мене через повідомлення.
Ні. Ні, цього не може бути.
Ні, ви були такими закоханими на дні народження.
Що ти зробив?
Ти зрадив?
Звісно, ні!
Це безглуздо! Подумай добре.
Ти зробив щось, що відштовхнуло його?
Ні. Боже, повір мені. Я постійно питаю себе про це,
але було б добре, якби це не було перше, про що ти подумала.
Мамо, не треба істерики.
Майкле! Я внизу!
Мамо?
Боже мій. Усе гаразд?
Я жива!
Але ти мене дуже розчарував!
Я…
-Лікар просто відправив її додому? -Так. Пара синців, але все гаразд.
З нею тато. Я заїду до неї пізніше.
На кухні є куточок для сніданку та комора, тож…
Боже.
Щось вона рано.
Обережно. Подряпаєте стіну — самі казатимете Клер.
Я хочу залишитися з яйцями, дуже дякую.
Стенлі! Ого!
-Який сюрприз. -Так, для всіх нас, еге ж?
Привіт, Майкле.
Привіт.
Клер купила картину на виставці Сейра Гомеса,
і я хотів наглянути за встановленням.
Роби, що потрібно.
Йому просто боляче.
Так, але ну ж бо, нам майже 50.
Хіба я не ходила на твоє 50-річчя два роки тому?
Замовкни, Сюзанно. Усі применшують.
Хотів би я заглянути у твоє водійське.
Слухай, ми були друзями 20 років.
Я знаю, що тобі зараз важко,
але невже ми навіть не поговоримо?
Так. Коли зраджуєш людей, вони часто не хочуть говорити з тобою.
Так, ну годі.
«Зрада» — це занадто. Можеш хоч дати мені пояс…
У мене зараз показ.
Тут занадто напарфумлено.
Мені дуже шкода.
Ні, чудово. Я передзвоню.
Є пропозиція.
Справді? Від кого? Кому? Чекай.
Байдуже! Хтось з огляду минулого тижня.
Дають менше вказаного, але ми маємо переконати Клер.
Гадаєш? Боже мій. Мені це потрібно. Я такий радий!
Я теж! Аж метелики в животі.
Бачиш повідомлення? Вона каже, що вже тут.
Боже, сподіваюся, вона погодиться.
Я досі не сплатив рахунок за випивку на вечірці Коліна.
Судячи з суми, усі мали б померти від алкогольного отруєння.
Він мав би допомогти тобі з цим. Скажи, що тобі потрібні гроші.
Повір, я б залюбки, але як можна просити в нього й не здатися жалюгідним лузером?
Ось так: «Хочеш піти? Ціна — половина всього».
-Привіт. -Боже!
Чому ви так стрибаєте до мене, щойно я заходжу?
Це нагадує мені про часи, коли я виховувала дітей.
Вибачте. Ми трохи збуджені, бо отримали чудову пропозицію.
-Дають трохи менше, але… -Ні.
Ні?
Я не продам менш ніж за вказану ціну,
лише щоб мій розжирілий колишній чоловік міг комфортно розпочати нове життя.
Так, він став ще товстіший.
Як можна жити з тренером із пілатесу, й водночас мати ще більший зад?
-Але… -Я не дивуюся.
Послухайте.
Я розумію, але ми провели десятки показів, і це єдиний, хто зацікавився.
І наша ціна дійсно може бути зависокою
як для квартири у цьому районі.
Усе це мене не цікавить.
Клер, було багато показів, і це наша єдина пропозиція.
Схожу квартиру у цій будівлі продали за таку ціну.
Гаразд. Я розумію, про що ти.
Але я не хочу докорінно міняти своє життя,
коли інший покупець може з'явитися згодом.
У мене є час.
Я нікуди не ходжу.
Взагалі-то, ви маєте рацію.
Чи можливо, що ви тримаєтеся за старе життя,
бо вам важко уявити нове?
А що, як ми покажемо вам якісь квартири на продаж,
щоб ви могли уявити, наскільки чудовим буде ваше життя, коли все це скінчиться?
Це допоможе вам емоційно розслабитися.
Хіба в нас такі стосунки?
А я розумію.
Це як із Коліном: коли я думаю про Різдво,
то мені страшно. Як готуватися без нього?
Але потім я згадую, що Колін дозволяв чіпляти лише білі гірлянди.
Тому цього року я чіплятиму ті кольори, які подобаються мені.
Суть у тому, що коли я дозволяю собі уявити радісне життя без нього,
я почуваюся краще.
Так, це має сенс.
Гаразд, тож як щодо того, що ми дамо вам новий початок.
У зовсім іншому місці, без поганих спогадів.
Як щодо центру?
Центр для ресторанів. Не для життя.
Ну ж бо, Клер, змініть платівку.
Я можу уявити вас у вишуканому лофті в центрі,
де ви живете повним життям.
Хіба не приємно буде йти вулицею
й не згадувати місця, де ви були зі своїм страшно повним колишнім?
Від тебе це дійсно звучить весело.
Знаєте, є одне місце, яке вам сподобається.
І ми зможемо зайти туди сьогодні.
Так. Думаю, мені вдасться. Я вільна о п'ятій.
Чудово.
-Поїмо. -Так.
Я тут не їстиму. Тут жахлива їжа.
Привіт, це я!
Я у кімнаті, любий.
Майку?
-Спершу зайди на кухню! -Хочу поглянути, як мама.
Чекай. Майку. Майкі!
Думаю, твій тато хотів попередити, що я тут.
-Логічно. Привіт. -Привіт.
Вибач, Коліне.
Ми лише сьогодні дізналися, що між вами відбувається.
Мамо, ти сказала Коліну, що впала, щоб він прийшов?
Ні, він прийшов сам, дякуючи тобі.
Я досі в сімейному чаті. Там і прочитав.
І бачив апетитні фото ваших салатів.
Вони були непогані.
Я хотів переконатися, що з твоєю мамою все гаразд.
Що я дуже ціную. Який чудовий жест, прийти сюди.
До речі, ми з Беном якось теж розійшлися.
Він спав із секретаркою.
-Я не спав… -Мамо.
Припини так казати. Я просто хотів простору.
Простору між ногами іншої жінки.
Усе гаразд. Між нами все гаразд!
Таке трапляється, і про це ніколи більше не згадуєш.
Гаразд. Мені пора йти.
Радий, що все добре, Лізо.
-Радий тебе бачити, Майкле. -Так, я теж. Мабуть.
Я ще не певен.
-Не зникай. -До зустрічі!
«Я теж, мабуть?» Що з тобою?
-Я не… -Ти явно досі йому небайдужий.
-Йди за ним, виправ це! -Він навіть не сказав, чому пішов.
Тут ти цього не дізнаєшся, бовдуре. Йди!
Коліне? Стривай.
Я лише… Привіт.
Я лише хотів вибачитися за дурнувате прощання.
-Я не знаю, як поводитися. -Розумію. Я теж.
Це дивно заспокоює.
Дякую, що провідав маму. Це мило.
Звісно. Я провів 17 років із твоєю сім'єю.
Вони мені небайдужі. Це не зміниться.
І я не забуду одну з п'яти жінок, які бачили мене голим.
Боже мій. У тому моторошному будинку, який сестра орендувала на березі Джерсі.
У мене досі мурашки, коли згадаю, як твоя мама випадково зайшла до мене в душ.
Випадково, а як же! Вона знала, що ти там.
Як робота? Я чув, ринок зараз сильний.
Так, звісно.
Типу того.
Типу того?
Тобі щось треба?
Ні, все добре.
От-от закрию велику угоду.
Чудово. Я не хвилююся. Ти найкращий.
Гаразд, мені пора.
Собака вже кілька годин зачинений.
Собака?
Ти жартуєш. Ти завів собаку?
Може, закінчимо на приємній ноті, яка щойно була?
Тоді не треба було казати, що ти завів собаку,
адже я завжди хотів, щоб у нас був собака, а ти казав, що не хочеш.
Може, ти ще й крісло «Імс» купив, чи це досі кліше про втомлених геїв?
Як щодо кінзи? Стала смачною?
Для тебе важливі лише твої почуття.
Що? Мої почуття? Я досі не знаю, що між нами сталося.
Я цього не робитиму, і ти не кричатимеш на мене.
Я не кричу. Я спантеличений.
Це мій дуже спантеличений голос!
А крісло «Імс» — це класика!
Пробач, що запізнився.
Нічого. Клер нагорі.
Вона захотіла побути у квартирі на самоті.
Або вона мене не терпить, або пішла в туалет.
Що таке? Ти ж любиш такі жарти.
Вибач, я зустрів Коліна у мами. Він завів собаку.
-Що? Коли ти… -Ага.
І він постійно казав… Усе, я виходжу з фан-клубу.
Вона непогана. Не можу заперечити краєвиди.
Вона сподобалася б мені, коли я була молодою і гарною.
-Годі. -Ви досі прекрасна.
Я про «гарна для чоловіків».
Ти знаєш, про що я.
Розлучена леді середнього віку переїжджає в центр у спробі бути модною?
Ось, що казатимуть люди.
Ні. І чому б нам не продовжити цю розмову
на вечірці найбажаніших чоловіків Мангеттена?
-Це лише за квартал. -Можна спершу переодягнутися?
-Ні. -Ні.
-Дякую. -Секунду.
Вони маленькі.
-Дуже. -Жодного осуду.
Ось і Біллі. Я скажу йому, що ми тут.
Ні. Куд…
То це твій план, щоб змусити мене прийняти пропозицію?
Познайомити з гарним і неодруженим. Показати, що є життя після розлучення.
Ми хочемо, щоб ви гарно провели час, відчули надію.
Ну ж бо. Ми читали книги, чули пісні.
Щоб жити далі, чоловік не потрібен.
Добре. Бо щось вони не стають у чергу до розлученої матері певного віку.
Це точно.
Тобто, черга є, але, скоріше, як у лікарні, а не по автограф.
Чекай, у тебе є діти?
Це так дивно. Я думала, що ти одна.
Ну, не самотня, а незалежна.
Дякую за уточнення.
Так, у мене є син. Кай. Йому 25.
Чоловік?
Не була заміжня. Я взяла літню відпустку, щоб подорожувати Європою,
і дуже добре провела час.
Надзвичайно добре.
Тобто?
Батько Кая — один із трьох чоловіків, яких я не знала як знайти у 1997-му році.
Боже мій!
Твоє життя — це той жахливий фільм з «АББА».
Тільки в моєму житті є чорношкірі.
Ви зрозуміли.
Так набагато краще. Дякую!
-Привіт! -Привіт.
Йоу, народ, це Майкл.
-Привіт. -Привіт.
Мій найкращий друг.
Він щойно став самотнім, і будь-кому з вас пощастить, якщо отримаєте його.
Повірте. Я був із ним.
Багато років тому, коли ми були дітьми. Такими, як його хлопці зараз.
Ти не казав, що він милий і веселий.
Відразу до справи? Ну гаразд. Майкле, це Алекс.
Він теж із цього списку чоловіків.
Круто. Вітаю.
У Алекса великий подкаст про зміну клімату з точки зору ЛГБТК.
Називається «Контроль за викидами».
Смішно, так?
Так, це смішно.
То чому ти знову вільний?
Мій партнер кинув мене на своє 50-річчя
на вечірці-сюрпризі, за яку я досі плачу.
Дідько. Ти серйозно?
Вибач, що підслухав, але це жесть.
Так. Але ми не хочемо зараз про це говорити, правда ж?
Я наткнувся на нього сьогодні й дізнався, що він купив собі собаку.
Можеш у це повірити? Я завжди хотів собаку, а він відмовлявся.
Тепер, коли він самотній, поспішає додому до нього.
-Боже. -Як бездушно.
Ми таки це робимо.
Знаєш,
Пірс Броснан якось підкотив до мене у залі очікування першого класу в Хітроу.
Але, якогось дідька, я була вірною.
Варто було погодитися.
Повір, я уявляла це не раз,
поки мій чоловік-Джабба корчився на мені.
Боже мій!
Знаєш,
це весело.
Це весело.
Ви весела.
Знаєте, я думала, що не подобаюся вам.
Ні. Я просто стримана з тими, хто працює на мене.
А також із родиною та друзями.
І Стенлі тримав цю вечерю в таємниці, а це величезна зрада!
Величезна!
Співчуваю, це жахливо.
Дякую. Мені важливо, що ви це розумієте.
Так, звісно.
Але ти милий, Маєш гарну роботу. Ти впораєшся.
Знаєш, що тобі треба?
Вийти з голови й повернутися в тіло,
скажімо, з урівноваженою парою на доконтактній профілактиці.
Ти сказав «парою»?
Я думав, ви вільні.
Ні, ми з Луїсом разом уже багато років.
Але самотність краща для бренду.
Йому байдуже, що ми самотні разом.
То що скажеш?
Може, ми з Алексом залижемо твої рани
й це підбадьорить тебе?
Так. Щоб ти не сумував.
Чекайте. Ви пропонуєте мені
секс утрьох із жалю?
-Ну, нам тебе шкода. -Отже, так. Гаразд.
Я пас.
Я не налаштований на благодійний секс,
але удачі вам, і дякую, мабуть?
Знаєте, я був на тій вечірці, де вони розійшлися.
Просто жах.
Нам усім через це нелегко.
Так! Ну ж бо!
-Бачу, ви тут розважаєтесь. -Ще б пак.
Гадаю, мені пора йти!
Добраніч, обом вам.
Дуже вам дякую.
Цей вечір був дуже потрібен.
-Ви доїдете додому? -Так.
Гаразд.
Ви справді гадаєте, що це найкраща ціна за квартиру?
Так. Ми вважаємо, що це дуже гарна пропозиція.
Саме так. На цьому ринку?
Я зрозуміла її.
Я довіряю вашому судженню.
Я все підпишу і зроблю.
-Серйозно? -Справді?
Уперед, виродки, уперед.
Так!
-Це спрацювало! Як це спрацювало? -Любий, ти ж знаєш, що я чарівна!
Дякую вам, мої курчатка!
-Я повернуся за хвилинку. -Чорт забирай!
Схоже, ця дреґ-королева була нашим психотерапевтом.
Боже, це справді економіка фрилансу.
Докторе Свіні.
Привіт, Майкле.
Знайте, що Колін кинув мене одразу після нашого сеансу.
Сеансу, який ви назвали «чудовим першим кроком, щоб знову закохатися».
Співчуваю твоєму болю, Майкле.
Але я не екстрасенс. Я психотерапевт.
Може, з вас краща дреґ-королева.
Дреґ-артист,
який виходить на сцену через 15 хвилин,
тож як щодо того, щоб попуститися з темою про розлучення?
Яка професійна манера розмови з колишнім пацієнтом.
Але зараз я не терапевт.
Я «Міс Комунікація».
І я можу казати тобі усе, що хочу,
коли ти критикуєш мою роботу,
в якій я дуже добре розбираюся, ясно?
Справді? Бо щодо нас із Коліном ти явно помилився.
Хочеш знати, що сталося на тій сесії?
Ти чув саме те, що хотів чути,
а саме звук власного плаксивого голосу, що висмоктував повітря з кімнати.
Ти не дав йому й слова сказати.
Може, у цьому була проблема твого шлюбу? Бо, трясця, точно не в мені.
А можна доктора Свіні? Бо Міс Комунікація груба.
Ні, я не закінчив.
Годі шукати відповіді. Годі шукати винного.
Він пішов. Відпусти його.
Хочеш когось любити?
Люби себе. І людей у своєму житті, які досі хочуть у ньому бути.
І не приставай до мене, королеви, зі своїм лайном.
-Ти чула все це? -Важко було не чути.
-Ти в порядку? -Ні.
Я вже дуже втомився почуватися
неправильно.
Я не знаю, що робити, щоб це пережити.
Звісно не знаєш. Ніхто не знає.
Колін був частиною й нашого світу,
і ми намагаємося зрозуміти, як жити без нього.
Що? Тепер ти сердишся на мене?
Ні.
Просто…
Дякую, що ти досі хочеш бути в моєму житті.
Я маю йти.
Віддайте чоловіку в кінці бару.
-Добре. -Дякую.
Від того чоловіка.
То ти знав про собаку?
Вибач.
-Я не хотів бути тим, хто скаже. -Ще б пак.
Хай там як, собака — це божевілля.
Раптом він хоче собаку?
Я не розумію, що з ним, а я намагався.
Його ніби перемкнуло.
Так.
Але я однаково пішов туди на вечерю, наївно думаючи, що зможу
якось усе з'ясувати.
Знайди підказку, яка пояснить, що він зробив.
І чому.
Заради мене?
Звісно заради тебе.
Вибач, Стенлі. Ти не той, на кого я сердитий.
Я знаю.
Можливо, я ніколи не дізнаюся. Я маю це прийняти.
Крім того, думаю, багато з того, що сталося — моя провина.
Я відштовхую людей своїми величезними почуттями.
-Висмоктую повітря з кімнат і… -Ні. Не роби цього.
Не звинувачуй себе в тому, що сталося. Не йди цим шляхом. Там нічого хорошого.
Зрозумів?
То в мене не завеликі почуття?
Ну, іноді не завадило б їх трохи підрегулювати, так.
Але ти однозначно людина, варта любові.
Крапка.
Дякую, друже.
Ти пий це.
-Я вже три випив. -З радістю.
МАМА: МЕНІ ЗНАЧНО КРАЩЕ!
ЛЮБЛЮ ВІКОДИН І ВИНО!
КОЛІН ПОКИНУВ РОЗМОВУ П’ЯТНИЦЯ 21:57
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник