Nacházím se v Diamantové čtvrti, kde spousta otázek zůstává nezodpovězená.
V kanceláři kanadské těžařské společnosti, která stojí za mnou,
se policie a forenzní specialisté nadále snaží zjistit,
jak se zlodějům podařilo si odnést diamanty v hodnotě milionů euro.
Museli použít požární schodiště a nějak otevřít dveře.
- Ještě to prošetřujeme. - Máte nějaké záznamy?
Vypnuli kamery a odnesli si disk s nedávnými záznamy.
A nějak vypnuli alarm.
- Žádní amatéři. - Rozhodně ne.
Ten chlap, co jsme ho našli, měl u sebe profesionální výbavu.
- Někdo místní? - Je to Francouz.
Pravděpodobně spadl při útěku. Zbytek zmizel i s diamanty.
Kolik si jich odnesli?
To ještě nevíme jistě, ale rozhodně ne málo. Je to velká loupež.
Takže dneska nepřijdeš?
Chvíli si tady pobudu. Tenhle případ obletí svět.
Chci ti představit nového svědka. Je mnohem sdílnější.
Ale když si nepospíšíme, Wouters najde způsob, jak případ pohřbít.
Chápu. Dneska mi to nevyjde, ale budu se snažit dorazit koncem týdne.
- Díky, Nicole. - Jo, zatím čau.
SUROVÉ DIAMANTY
Ahoj, tady Marie. Nejsem u telefonu. Můžete mi nechat vzkaz. Mějte se.
Ahoj Marie, slyšel jsem, co se stalo. Jsi v pohodě?
Zní to dost vážně. Dej vědět, jestli můžu nějak pomoct.
Zavolej mi. Čau.
Povídej.
Má to u sebe.
Výtečně.
Naše zboží brzo poputuje k tobě.
To je dobře.
Nějaký trable?
- Dá se to tak říct. - Co?
- Nepohodli jsme se. - A?
Zůstal tam. Je mi líto.
Rozumím.
To se stává. Postarám se o to. Není se čeho bát.
- Důležitý je, že seš venku. - Díky.
Máš u sebe Tommyho?
Ne, Adina ho odvedla na bus. Vyzvednu ho po škole.
Tak jo, pozdravuj ho.
- Zatím se měj. - Čau.
- Dobrý den, Tovo. - Dobrý den, drahá.
Chtěla jsem vám znovu pogratulovat
a popřát vám šťastnou cestu, pomáhej Bůh.
Máte všechno zařízené?
- V podstatě ano. - Dobře, dobře.
Poslyšte, drahá. Až budete v New Yorku,
může se stát, že se lidé budou vyptávat na Jankiho a celou tu záležitost.
- Víte, jak rychle se šíří drby. - Jo.
Nesmíte se tím nechat rozhodit, ale hlavně na to musíte připravit děti.
Poučte je, jak reagovat na různé otázky a komentáře.
Je důležité to nijak nerozmazávat.
Ať si lidé klidně povídají. Co nevidět se na to zapomene.
Děkuji za radu, Tovo. Musím jít. Někdo na mě zvoní.
- Tak dobrá. A pošlete fotky ze svatby. - K tomu mi pomoz Všemohoucí.
- Jsi zpátky z Londýna. - Chtěl jsem tě vidět.
Nemám moc času. Musím ti něco říct.
Vypadá to, že firma se z toho dostane.
Až to tak bude, Tommy a já půjdeme zpátky.
A doufám, že ty, Mojše a Aharon půjdete s námi.
- Do Londýna? - Ano.
Aby se Tommy mohl vídat s babičkou.
Koupíme si dům na venkově. Začneme s čistým štítem.
Nemusíš odpovídat hned, ale nech si to projít hlavou.
Ano.
Jsi si jistá?
Jsem si jistá.
Kdy odjíždíme?
Za pár dní, možná za týden. Je to dost času?
Budeme připravení.
- Už musíš jít? - Jo.
Dobré ráno.
Paní Glazerová?
- Pane Goldmane. - Co to má být?
Snažíme se prokuraturu přesvědčit, aby vypořádání vrátila zpátky na stůl.
To myslíte vážně?
Po tom, co jsme jim všechno odkývali a oni si to rozmysleli?
- To nevidíte, že nás vodí za nos? - Vypořádání je stále nejlepší varianta.
Tak se mnou nepočítejte.
Nic nám nedokáží. Jestli se chtějí soudit, tak ať.
- Pane Goldmane, chápu, že… - Vůbec jsem s tím neměl souhlasit.
Můžete mě prosím vyslechnout?
Pořád se chtějí vypořádat.
V tuto chvíli tomu brání jediná osoba, a Noe už na tom pracuje.
Už je to skoro za námi. Nekazte to.
Máte čas do konce týdne.
Podmínky zůstanou neměnné.
Děkuji.
Potom odcházím, a nebudu jediný.
Dej si pozor, co jí řekneš. Nedá se jí věřit.
Věř mi. Vím, co dělám.
- Můj bratr Noe. - O co jde?
Chceme vás požádat, abyste souhlasila s vypořádáním.
Ztrácíte čas, je mi líto.
Na oplátku máme něco velmi cenného.
Nejsme u vyjednávání.
Můžu vám říct, kde přesně Albánci schovávají ty své špinavé peníze.
Blafujete. Vám by to nikdy neřekli.
Mám telefonní číslo, datum a čas.
Sledujte ten telefon a dovede vás do skladu. Je to prosté.
A co víc, budou tam i ty diamanty, po kterých je teď taková sháňka.
Jak to všechno víte?
Albánci si myslí, že mi můžou věřit.
Máte co do činění s tou krádeží?
Jsme spousta věcí, jen ne zloději.
Promyslete si to.
Dostanete Albánce a vyřešíte krádež diamantů. Dvě mouchy jednou ranou.
Ne, na takovou dohodu nepřistoupím.
Nechceme nic nezákonného, jen abyste souhlasila s vypořádáním.
A abyste se přestala zabývat naší rodinou. Už navždy.
- To nepůjde. - Proč ne?
Ze stejného důvodu, proč vy nepracujete o sobotách. Jde o princip.
Když můžu zločince donutit pykat za své zločiny, je mou povinností to udělat.
Nenechám se podplatit, abyste z toho vyvázli tak snadno.
Kde berete jistotu, že vyhrajete soud?
- Mám důkazy. - Jaké důkazy?
Bez Eliho nemáte nic. Popře všechno, co vám řekl.
Mám nového svědka. Jednoho z vás.
Nemůže se dočkat, až mi o Wolfson Diamonds povypráví.
Tady jste. Vaši kolegové nevěděli, kde vás najít.
- Potřebujete něco? - Posaďte se.
Víme, že jste svého informátora donutila získat důkazy nezákonným způsobem.
To stačí na zahájení vyšetřování,
což povede k vašemu okamžitému postavení mimo službu.
Vy se mi mstíte.
Jde o zodpovědnost. Bráníte mi v hašení požáru.
Diamantový průmysl utrpěl těžkou ránu,
a my musíme situaci stabilizovat, ne ji ještě zhoršit.
Můžete to skončit, Jo. Podepište to vypořádání.
Jestli mě vyrazíte a pohřbíte případ, tak ten příběh zveřejním.
Pokud vás obviním, budete jen zahořklá ex-prokurátorka.
S médii nebudu komunikovat já. Mám svědka, někoho zevnitř.
A jestli ho nenecháte svědčit,
postarám se, aby všem řekl, co se snažíte ututlat.
- To je výhrůžka? - Pod palbou výhrůžek jsem tu já.
Dobře. Pokud to chcete takhle, budiž, ale něco vám povím…
Ať případ dopadne jakkoli, vy jste skončila.
- Brzo tu bude žena. - Je celý den v kulturním centru.
Za prvé, je skoro Jom kipur.
Proto bychom se ti měli omluvit za to, jak jsme se k tobě zachovali.
Ukřivdil jsi nám, ale měli jsme ti dát šanci to vysvětlit.
Koneckonců jsme rodina.
To je ta vaše omluva?
Chci, abys hned zavolal té prokurátorce,
nebo se všichni dozví, že práskáš na ostatní židy.
Do toho.
Benny, označí tě za zrádce.
A co?
Víc už mě ponížit nemůžete.
Všichni se ke mně otočili zády.
Vyštípat mě z firmy vám nestačilo.
- Pošpinili jste mé jméno. - Za to si můžeš sám.
Že to říkáš zrovna ty.
Pro vašeho otce jsem toho udělal víc než vy dohromady.
Teď se mnou nepromluví ani má vlastní teta.
Tenhle akt pomsty tě bude pronásledovat už navždy.
Bude pronásledovat tvou ženu a syna. To jim nemůžeš udělat.
Můžeme to vyřešit mezi sebou, Benny.
Po právu zaplatíte za své činy.
Teď jich litujte a jděte z mého domu.
Ano, chápu.
Díky. Ať se ti v novém roce daří.
Benny se stěhuje. Proto na všechno rezignoval.
Kam?
Budoucí tchán jeho syna mu zařídil práci.
- Má realitní agenturu v Bruselu. - Debil.
Nemůžeme to teď vzdát.
Je…
Je něco, s čím ho můžeme zahnat do kouta.
S čím?
S něčím velmi osobním.
Jo, poslyšte.
Nezavolal jsem si vás, abych vás poučoval.
Chci si s vámi promluvit jako váš přítel, ne váš šéf.
Musíte to nechat plavat.
Wouters proti vám vznese obvinění, a vy ztratíte víc než jen práci.
Když mu uhnete, aniž byste zvedala vlny v médiích,
můžu ho přesvědčit, aby na to všechno zapomněl.
A aby vás tu nechal dál pracovat.
Jste moc chytrá na to, abyste takhle zahodila život.
Když ho nechám případ smést ze stolu, abych si zachránila kůži, tak co tu dělám?
Když nedám přednost spravedlnosti, tak co tady dělám, Oliviere?
Budu jako ty, kterýma tak pohrdám.
Když vznese obvinění, budete zločinec.
Jo…
Ať to dopadne jakkoli, Maartena z toho vynechte.
Bylo to mé rozhodnutí toho informátora donutit ke zločinu.
Maarten mě varoval.
O Maartena se nebojte.
Svoji budoucnost tady si zajistil.
Byl to Maarten, kdo o tom Woutersovi řekl.
Haló?
Dobrý den, jsem u domu. Jste na cestě?
Ježíš, pardon. To bylo dneska? Pardon, já zapomněla.
Váš otec mě nechce pustit dovnitř.
Kruci. Jo… Dáte mi ho k uchu, prosím?
Jasně.
To je vaše dcera.
Co zase vyvádíš?
Promiň, tati. Promiň, že jsem ti to neřekla.
Promiň, jsem dneska v jednom kole.
Nemůžeš tu paní nechat, ať si to tam prohlédne?
Nestalo se ti nic, Jo?
Víš co? Nech to být. Pokud si to nepřeješ, pošli ji pryč.
- Dobře. - Ahoj, tati.
No tak. Po tom všem, co jsme si spolu zažili.
- Promiň, neměl jsem na výběr. - Vždycky je na výběr.
- Co jsem měl podle tebe dělat? - Prostě…
- Být kamarád?
- Ano.
Ty nechceš kamaráda. Chceš někoho, kdo tě bude poslouchat jako pejsek.
To je blbost.
Poslechla jsi mě někdy? Vyslechla mé rady?
Varoval jsem tě, že to tak dopadne. A ty? Ignorovala jsi mě.
Tak jsi mi vrazil kudlu do zad?
Čeká tě tady skvělá kariéra.
Krásně sem zapadneš.
Ty si vážně myslíš, jak jsi morálně nadřazená, viď?
Jsi posedlá rozsudky, protože máš potřebu vyhrávat.
Je jedno, komu tím ublížíš.
Jsi obyčejný sobec.
Dobrý večer.
V Diamantové čtvrti stále nedošlo k žádnému posunu
ve vyšetřování největší diamantové loupeže od roku 2003.
Podle policie patřilo tělo nalezené na místě činu muži z Francie…
- Ahoj. - Je to tady, a je to nádhera.
To je dobře.
- Moc dobře. - Kdo volá?
Chce tě slyšet Tommy.
- Ahoj, Tomíku. - Babi!
- Moc se mi stýská. - Přijedeš na návštěvu?
Ne, broučku. Čekám na tebe doma.
Až se vrátíš, zajdeme si na zmrzlinu.
- Zavolám pak. - Tak jo. Dobrou noc.
- Dobrou. - Jak to myslela?
- Za pár dní odjíždíme. - Proč?
- Je načase. - Ale mně se tu líbí.
Mně taky, ale nikdy nebylo v plánu tady zůstat, to přeci víš.
Ne, nevím, protože mi nikdy nic neříkáš.
Promiň…
Nechtěl jsem nic říkat, dokud to nebude jisté.
Tommy, bude to lepší než kdy dřív. Do bytu se nevrátíme.
Koupíme si dům s velkou zahradou.
- Bude se ti to líbit, uvidíš. - Mně se líbí tady.
Tommy, podívej se na mě.
Podívej se na mě.
Ať jsme kdekoli…
tak nejdůležitější je, že jsme spolu, ne?
Ty a já.
To je důležité.
Najíme se.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsi v pohodě? Nezavolala jsi.
Jo, promiň, já… Pojď dál.
Ty jsi tam včera byla?
Jo, jako první. Volala jsem policii.
Co ti řekli?
Nic.
Jen mi pokládali otázky.
Vyslechli všechny zaměstnance.
Byla jsem tři hodiny na stanici.
- Proč tak dlouho? - Není to fuk?
A? Co teď?
Zruší pobočku.
- Do hajzlu. - Jo.
Šéfové z Kanady poslali uprostřed noci mail.
Nic víc než posranej mail.
„Musíme přehodnotit…“ Bla, bla, bla.
Jsme bez práce.
Zmrdi.
Nedokážu to zpracovat. Pořád tomu nemůžu věřit.
Můžu ti zjistit, kdo nabírá.
Asi nebudou hledat zrovna office manažerku, ale něco najdeme.
Děkuju, ale…
Já tady asi nechci zůstat.
Jak to?
Nevím, celá ta věc…
Asi už nechci pracovat pro další diamantovou firmu.
Ale děkuju. Vážně.
Bože všemohoucí, odpusť mi.
Nuže? Chápu to správně, že už hledáte nevěstu pro Eleze?
Ale ne, ne. O to nejde.
Jedna z mých sestřenic v Izraeli má problémy se synem.
Je to citlivá záležitost, nechci nikoho jmenovat.
- To je jasné. - Ano.
Inu…
V její komunitě se začaly šířit pomluvy, že syn je…
jinak orientovaný.
Samozřejmě to jsou lži,
ale jí teď trápí, že by mohl být problém s hledáním nevěsty.
Rozumím.
Moc bych si vážila, kdybyste nám nějak poradila.
Slyšela jsem, že jste něco podobného řešila u syna Bennyho Feldmana.
Vím, že s tím měli starosti.
Ano, ano. Měli s tím velké starosti, to ano.
Ale nakonec se mi podařilo i jemu najít vhodný protějšek.
Ne všechny ženy chtějí totéž, víte?
To je pravda.
Ale jak to vzali rodiče?
Naštěstí, u Bennyho syna, se o tom vědělo jen na jeho škole.
Proto jsem nehledala nevěstu v Antverpách.
Poraďte sestřenici, ať hledá někde daleko od domova.
Já napřed hledala v Londýně,
ale nakonec jsme našli slušnou francouzskou rodinu z Bruselu,
a ti tady nikoho neznali.
Otec ho měl moc rád.
Nikdy neměl čuch na lidi, co si budem.
Možná.
A přesto se nebál vyjádřit vlastní názor.
Víš, co jsem si říkal pokaždé, když tě za něco káral?
Přál jsem si, aby byl tak přísný i na mě.
Se mnou to brzy vzdal.
Vždycky chtěl po svém boku tebe.
Nesnášel jsem tě za to.
Ale věděl jsem, že má pravdu.
Byl jsi tou nejlepší volbou pro jeho následovníka.
Nejspíš pořád jsi.
Už jde.
Naštěstí, u Bennyho syna, se o tom vědělo jen na jeho škole.
Proto jsem nehledala nevěstu v Antverpách.
Poraďte sestřenici, ať hledá někde daleko od domova.
Já napřed hledala v Londýně,
ale nakonec jsme našli slušnou francouzskou rodinu z Bruselu,
a ti tady nikoho neznali.
Nedal jsi nám na výběr, Benny.
Zavolej té prokurátorce,
nebo to pošleme otci tvé budoucí snachy.
Benny, prosím. Tvůj syn by neměl nést břímě tvých hříchů.
Já se za svého syna nestydím.
Za své činy byste se měli stydět vy.
Když tu nahrávku pošleme, můžeš na svatbu zapomenout.
A na novou práci taky.
Eli, podívej se na mě.
Za pár dní bude Jom kipur.
Copak se nebojíte Božího soudu?
A ty?
Zavolej jí.
Hned.
- Ano? - Nechcete si to rozmyslet?
- To vy za tím stojíte. - Za čím?
Zastrašování svědka je závažný zločin, příteli.
Podepište vypořádání.
V Londýně jsme šli do muzea, a pak byla oslava
a já byl dlouho vzhůru. Asi do dvanácti.
Proč to tak trvá?
Dej tomu den. Zavolá. Už jí nic jiného nezbývá.
Jestli ty hrozné věci byly pro nic…
Nebylo to pro nic. Bude to dobré. Jen musíme být trpěliví.
Tati, co znamená Jom kipur? Aharon se ptá.
No… je to den smíření,
kdy můžeme prosit o odpuštění za…
Je to den, kdy Všemohoucí, Bůh,
hodnotí naše činy a rozhodne o našem osudu pro následující rok.
Odpouští zlé věci?
Někdy.
Tommy, já to našel.
To bude Gila.
- Ahoj. - Ahoj.
- Všechno v pořádku? - Jasně.
- Nešlo se ti dovolat. Měla jsem strach. - Promiň, byl jsem s Elim.
- Kvůli čemu? Děje se něco? - Ne, jen jsme něco řešili s právníky.
- Jsme připravení. Máme sbaleno. - To je skvělý.
Už to nebude dlouho, pár dní. Nechci odjet, dokud se všechno nevyřeší.
- Ale bude to před Jom kipur? - Nevím. To záleží.
Aha.
Ale pak musíme zmizet. Jehuda si pořád myslí, že přiletíme.
Gilo, bude to dobré.
Hej…
Slibuju.
Máš správnou žárovku?
Fakt by to nepočkalo?
Brzo se stmívá. Málem jsem se přerazil o židli.
- Co se děje, Jo? - A je to.
Včera jsi zněla rozrušeně.
Ale to nic.
Nic, co by mě trápilo.
Poznám, když tě něco trápí a když ne.
- Jsi nemocná? - Ne.
Ne, šéfové mi dělají problémy, ale to bude dobré.
Ať si trhnou.
Jsou to nafoukanci. Nevědí, co je práce.
Proto jsem nechtěl, abys studovala právo. Ty mezi ty lidi nepatříš.
Jsi poctivá, jsi dříč. Vždycky jsi byla.
No jo, už jako malá.
Promiň za tu realiťačku.
To nic.
Dělej si s domem, co chceš. Už tě s tím nebudu otravovat.
Možná máš pravdu.
Možná je čas to tady prodat.
Určitě?
Když ta ženská odešla, pořádně jsem to tu prohlédl.
Máš pravdu, je to barabizna.
Je čas jít dál.
Když se něčeho držíš moc dlouho…
rozpadne se ti to pod rukama.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Nuže?
Nebudu vypořádání dál stát v cestě.
Svědka propustím. Nikomu nic neřekne.
- Výborně. - Ale mám podmínku.
Když dodržíte slovo, budete bez úhony.
- O to nejde. - Jo, nezačínejte…
Vím, kde jsou ty ukradené diamanty.
Jak to víte?
Mají je Albánci. Můžu zjistit, kde přesně.
Jak?
Mám své zdroje.
- Co požadujete? - Chci zůstat na své pozici.
Chci větší personál a plnou podporu při stíhání Albánců.
Bez ohledu na to, kam peníze povedou.
Dobře, souhlasím.
Dobrá práce.
Ano.
Do toho.
Silný stisk. Přesně jako váš otec, pokoj jeho duši.
- Tu máte, pane Speyere. - Díky.
Tohle jsem koupil přímo od vinaře.
Schoval jsem si ho na zvláštní příležitost.
Mockrát díky.
Ať jste té prokurátorce řekl cokoli,
ušetřil jste mně i celému průmyslu spoustu potíží.
Podíleli jsme se na tom všichni.
Tak jo.
Počkejte!
- Sáro, to ne. - Poslední dvě. Měla jsem jich dvacet.
- To nejde. - Nenechám vás přece odejít s prázdnou.
- Moc vám děkuji. - My taky děkujeme.
Otevřete ho dneska. Připijte si. Zasloužíte si to.
- Ne, aby vám zase utekl. - Dá-li Bůh.
Hodí se sem, viď?
Ne, vy musíte udržovat rodinnou dynastii.
- Já tak rád stavím. - Co stavíš, Aharone?
- Egypt. - Já zase takový vlak.
- Kluci, kluci. - Pěkný.
Všechno dobrý?
Adino, ten případ je za námi.
Policajti na Albánce vlítnou každou chvílí.
Dokázali jsme to.
Adino, jsme z toho venku.
Ale za jakou cenu?
Víš, že jinak to nešlo.
Ano, to máš asi pravdu.
Ale stálo to za to?
Jasně že jo.
Já ti nevím.
V nejhorším snu by mě nenapadlo, že něco takového provedu.
Začalo to malým krůčkem do tmy.
A pak byl další a další.
Teď je kolem mě taková tma,
že jsem napůl slepá.
Čas půjde dál.
Všechno bude zase jako dřív a ty zapomeneš.
Věř mi.
Už nemůžu být součástí firmy.
Neumím si představit, že se na té ulici ještě ukážu.
Nevím, jak to děláš.
Adino, celá firma stojí na tobě.
Mám pocit, že bys to zvládl sám.
To je ta prokurátorka.
- Ano? - Lhal jste mi?
Jak jako?
Jsem tady a po diamantech ani stopy.
- To je blbost. - Nejsou tady.
Museli je přesunout.
- Kam? - To nevím.
Musíte to vědět, taková byla dohoda.
Řekli mi, že tam budou. Jste na správné adrese.
Ty diamanty chci. Jestli mi neřeknete, kde jsou,
nechám vás okamžitě zatknout.
Za co?
Účast na krádeži, zastrašování svědka, je toho dost.
Přinejlepším si posedíte několik týdnů ve vazbě. Přinejlepším. Nepokoušejte mě.
Klid, klid. Zjistím, co se děje.
Jestli se mi brzo neozvete, dojdu si pro vás sama.
- Kampak? - Co to kurva je? Jsou toho plný zprávy.
- Pojďme… - Chci si jen mluvit.
- Co je za problém? - Klid, chci si jenom promluvit.
Zavázal jste se, že diamanty ohlídáte.
Jak je tak rychle našli?
- To teď zjišťujeme. - Já jsem vám věřil.
Diamanty jsou v bezpečí. Naši lidé u policie nám dali před razií echo.
Všechny kameny jsme včas přesunuli.
Kam?
Na bezpečné místo.
Chci je zpátky. U vás už je nenechám.
Matthiasi, tohle nebylo jen tak. Chci vědět, kde jsou.
- Váš podíl je v Londýně, jak jsem slíbil. - To je jen třetina.
Zbytek nechali zmizet.
Svůj podíl dostanete za rok za dva, až policie…
Co? Moje rodina tak dlouho čekat nemůže. Řeklo se, že jsme partneři.
Laskavě mi ukažte, kde…
Své sliby plním. Diamanty dostanete, až já rozhodnu.
Jestli se mě na ně ještě někdy zeptáte, bude to náš poslední rozhovor.
Noe Wolfson?
Nechcete mi něco říct?
Jedeme.
Počkejte.
Řeknu vám, kde ty diamanty jsou.
Ne všechny, ale dost na velkou tiskovku.
Kde jsou?
V Londýně.
- Noe. - Můžeš mi otevřít? Jsem na chodbě.
Ahoj.
- Co se stalo? - To nic, to nic.
Pojď.
Noe…
Do Londýna nemůžeme.
Nemůžeme teď vůbec nikam.
Ale slibuju, že dám všechno zase do pořádku. Jen potřebuju čas.
Já tady nebudu.
Jak to myslíš?
Vezmeš si ho.
Musím to udělat.
Kvůli dětem.
Kvůli sobě.
Už tady nemůžu být.
Můžeme odejít spolu. Jen to chce víc času.
Ty nikam nepůjdeš. Nikdy jsi nechtěl.
Sledovala jsem tě, tebe Adinu a Eliho, potřásali jste Speyerovi rukou.
To, jak se na tebe všichni dívali…
To nebyl někdo, kdo je na odchodu.
To byl někdo, kdo konečně ví, kam patří.
Zapřísahal ses, že nikdy nepůjdeš v otcových šlépějích, ale…
Myslím, že to právě děláš.
Ale co my?
Žádné my není, Noe.
Byla to krásná myšlenka, pohádka, ale pravda je…
že den, kdy jsem si vzala Jankiho…
byl konec nás dvou.
- Kdy musíš odjet? - Hned po Jom Kipur.
Provinili jsme se.
Zradili jsme.
Zcizili jsme.
Utrhačně jsme mluvili.
Nepravost jsme páchali.
Radili jsme ku zlému.
Svévolní jsme byli.
Ubližovali jsme.
Klamali jsme.
VÝPOVĚĎ SVĚDKA
STÁTNÍ NÁVLADNÍ
UKRADENÉ DIAMANTY NALEZENY
PENÍZE A DROGY ZADRŽENY V ANTVERPÁCH I V LONDÝNĚ
Překlad titulků: Petr Remis Čermoch