Doktorka Cotterová.
On zomrie. Ona zomrie. Mama zomrie.
Ja zomriem. Všetci zomrú.
Nechcem… Idem…
Neviem ho prinútiť hovoriť…
ani na mňa reagovať.
Iba toto.
Chápem.
Vďaka, Dan.
Ona zomrie. Mama zomrie. Ja zomriem. Všetci zomrú.
Na nikom nezáleží. Na nej ani na ňom nezáleží. Na mame nezáleží.
Na mne nezáleží. Na ničom vôbec nezáleží.
Na mne nezáleží. On zomrie. Ona zomrie.
On zomrie. Ja zomriem. Všetci zomrú.
Na nikom nezáleží. Na nej ani na ňom nezáleží.
Všetci zomrú. Ja zomriem. Na nikom nezáleží.
Na nej ani na ňom nezáleží.
Na mame nezáleží. Na ničom nezáleží, ani na mne.
Ja zomriem…
Ona zomrie… Všetci… Ja zomriem…
Na mne nezáleží. Ja zom…
Ahoj, Carl.
Čo sa dnes deje?
Zomieram.
Nie.
Nemyslím si.
Máš ďalší manický záchvat.
Nie…
Nehovorte mi to.
Nič neviete.
Cítim to všade okolo seba, zoviera ma to.
Bojím sa.
Carl, viem, že to, čo zažívaš, sa zdá byť skutočné,
ale nemôže ti to ublížiť.
Sľubujem.
On zomrie. Ona zomrie. Mama zomrie. Ja zomriem.
Všetci zomrú. Na nikom nezáleží. Na nej nezáleží.
Wanda, počuj.
Dám Carla Renkena na pozorovanie na pár dní. Je neškodný.
Len nech ho niekto občas skontroluje.
- Jasné. - Vďaka.
Hľadal vás doktor Desai.
Ďakujem.
Nie! Prosím vás!
Prosím vás! Nechápete to! Nemôžem tam ísť! Nie!
Nie! Prosím vás!
Vstúpte.
Poslala si včera pacientku…
Sarah Marquetovú na trvalú liečbu?
Áno. V minulosti užívala drogy, bola manická
a už niekoľkokrát sa u nás liečila.
Rose, nemá poistenie.
Dobre, no potrebuje liečbu.
Riaditeľstvo ma zvozilo, že sami platíme
ďalšie lôžko v našom programe.
Riaditeľstvu by občas malo záležať na tom, čo tu robíme.
Nespochybňujem tvoj úsudok.
Nabudúce najskôr príď za mnou, aby som o tom vedel.
- Dobre? - Áno.
Prepáč mi to.
Si tu už od včerajšej zmeny?
Doktorka Cotterová.
Laura Weaverová, 26 rokov. Doktorandka.
Zavolali na ňu políciu za rušenie poriadku.
- Doviezla ju sanitka. - Záznam z liečebne?
Nič také, ale polícia poslala správu z jej ďalšieho incidentu minulý týždeň.
A ten bol o čom?
Profesor na jej škole sa ubil kladivom na smrť.
Ona bola jediným svedkom.
Kladivom?
Ahoj.
Laura?
Som doktorka Cotterová. Som terapeutka.
Posadíme sa?
V poriadku.
Viem, že si nervózna.
To je v poriadku.
Len sa chcem porozprávať.
Sľubujem, že tu si v bezpečí.
Nie som.
Prečo to hovoríš?
Tak poď, sadnime si.
Prosím ťa.
Opýtam sa ťa niečo, čo možno bude znieť hlúpo.
Aký je dnes deň?
Štvrtok.
A mesiac?
Október. Nie som blázon.
- To nikto netvrdí. - Ale musíte ma pochopiť.
Som doktorandka. Nie som vyšinutá, dobre?
Zhlboka sa nadýchni a povedz mi, čo sa deje.
Vidím niečo.
Niečo, čo nevidí nikto iný okrem mňa.
Viem, ako vyšinuto to znie.
Ale… Neviem tú vec vysvetliť.
Čo vidíš?
Vyzerá to ako ľudia, ale nie je to osoba.
Asi nechápem.
Vyzerá to ako ľudia, ako rôzni ľudia.
Niekedy to predstiera, že je niekto, koho poznám.
Niekedy je to náhodný cudzinec, niekedy…
Niekedy to vyzerá ako môj dedko, ktorý mi v detstve zomrel pred očami.
Ale je to všetko jedna vec…
Je to ako…
Akoby to nosilo ľudské tváre ako masky.
Vidíš to aj teraz?
Čo sa stane, keď to vidíš?
Usmieva sa to na mňa.
Ale nie priateľsky.
Je to najdesivejší úsmev, aký som kedy videla.
Vždy, keď to vidím, mám príšerný pocit,
že sa ide stať niečo hrozné.
Nikdy som sa nebála tak, ako keď to vidím.
Laura, zažila si niekedy ty alebo niekto z tvojej rodiny halucinácie?
Nie je to halucinácia, je to skutočné.
Nechápete to. Robí mi to niečo.
Dejú sa okolo mňa hrozné veci.
Ovládlo to môj život a moju myseľ a…
hovorí mi to rôzne veci.
Povedalo mi to, že dnes…
Dnes je deň, keď…
To je v poriadku.
Už je dobre.
Viem, že to, čo zažívaš, sa zdá byť neuveriteľne skutočné.
Niekedy, keď nás pohltia emócie
alebo zažijeme intenzívnu traumu, naše mysle chcú…
Nepočúvate ma.
Božemôj.
Ja idem zomrieť a nikto ma nepočúva.
Laura, to je v poriadku.
Bože.
Je to v poriadku, Laura.
Môžeš sa na mňa pozrieť?
Je to v poriadku.
Pozri sa na mňa.
Božemôj, nie!
Nie! Je to tu!
- Choď preč! - Si v poriadku.
- Sme tu len my. - Nie!
- Nikto tu nie je. - Nie!
Nie!
Božemôj.
Mám pohotovosť na dvojke. Potrebujem tu personál.
Rýchlo.
Laura?
ÚSMEV
Bola tu slečna Weaverová niekedy pacientkou?
Nie.
Bola typickou pacientkou, akých tu mávate?
Toto je pohotovostné psychiatrické oddelenie.
Nikto tu nie je typický.
Iste, ale bola na hlavu, nie?
Na hlavu?
Chceme len vedieť váš názor na jej duševný stav.
Možno trpela akútnou posttraumatickou psychózou.
Mala paranoidné predstavy.
Aké predstavy?
Bola presvedčená, že ju prenasleduje nejaká zlá bytosť.
Bože.
Musíme kontaktovať jej rodinu a vysvetliť im, čo sa stalo.
Hľadáme čokoľvek, čo dá tomuto celému zmysel.
Viete nám povedať ešte niečo, čo by nám pomohlo?
Predtým, ako zomrela…
sa usmievala.
Mne pripadá totálne vyšinutá.
Rose.
Bože.
Moja vina. Vydesil som ťa?
Nepočula som ťa vojsť.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Čo sa deje?
Nič, prepáč.
Niečo sa deje.
Dnes zomrela pacientka.
Moja pacientka.
Poď ku mne.
Mrzí ma to.
Stalo sa to rovno predo mnou.
Bolo to hrozné.
Fakt ma to mrzí. Ako ti pomôžem?
Toto je dobrý začiatok.
Možno by sme sa na dnešnú večeru mali vykašľať.
Nemôžeme.
Holly zohnala opatrovateľku
a ak nepôjdeme, bude nám to vyčítať.
No nie. Holly niekomu niečo vyčíta?
Hej.
Chceš hovoriť o únave?
Odkedy je Jackson prvák, som každý deň hore už o šiestej,
aby som mu urobila raňajky a zabalila obed.
Bohvie, aký neorganický odpad podávajú v jedálni.
Odveziem ho do školy a ledva mám čas na vlastné vybavovačky.
Nebola som cvičiť pilates už týždne. Moje telo je v riti.
Potom ho musím vyzdvihnúť
a zaviezť na tréning, na futbal, plávanie, karate, divadlo…
A práve začal so španielčinou.
Moje pracovné dni sú doslova nemožné.
Prídete v sobotu, však?
Čože?
Prepáč, čo je v sobotu?
- To má byť vtip? - Páni.
Jacksonova oslava siedmych narodenín. Povedala som ti to už päťkrát.
Nemôžem, pracujem.
- Akože pracuješ? Bude sobota. - Pracujem v sobotu.
Práve preto musíš vypadnúť z tej hnusnej nemocnice
- a začať vlastnú prax… - Hnusnej?
- Nie je hnusná. - …aby si mala viac času.
Rose, určite je veľa vyšinutých, ktorí by ti zaplatili za tvoj čas.
Ďakujem ti za tvoj názor, Greg. Fakt veľmi milé.
Len vravím, prečo byť doktorkou, ak nemôžeš poriadne zbohatnúť.
Žartuješ, však?
Miluje svoju prácu. Robila by ju aj zadarmo.
Keď sme už pri premrhaných peniazoch,
- mohli by sme predať dom. - Môžeme to nechať?
Nechápem to. Len tam stojí.
Vyrástli sme v tom dome.
Je už schátraný. Prečo nezískať peniaze za pozemok?
Môžete už, doriti, držať hubu?
Páni.
Ďakujem.
Ďakujem pekne.
Na toto som sa tešil.
ALARM SPUSTENÝ - NOČNÝ REŽIM
Si v poriadku?
Áno.
Ránko, pani doktorka.
Dobré ráno.
Včerajšia pacientka Laura Weaverová…
Polícia poslala správu o inom incidente, do ktorého sa zaplietla.
- Prepošleš mi ju? - Iste, pani doktorka.
Mala som mať sedenie s Jane Parkovou.
V noci si vytrhla chumáč vlasov a zjedla ho.
Zobrali ju na výplach žalúdka.
Doriti.
Rose.
- Čo tu… - Mal som prácu neďaleko
a myslel som, že…
Včera sme nemali čas sa porozprávať, okrem toho incidentu.
Chcel som ti len povedať, že keď prišlo hlásenie,
netušil som, že ide o teba.
Prepáč mi, ak to bolo divné.
Robíš si svoju prácu, chápem.
Ako sa máš?
Joel, prečo si tu?
Ako som povedal, bol som neďaleko…
Napadlo mi, že…
ťa prídem skontrolovať.
Po všetkom, čo sa včera stalo. Nebolo to ľahké.
Cením si to, ale nemusíš ma kontrolovať.
Jasné.
Teda nie, prepáč.
Musím sa vrátiť do práce.
- Iste. - Vidíme sa.
Viete, že je zasnúbená, nie?
Áno.
Ja som nezadaná.
SVEDECKÁ VÝPOVEĎ MENO SVEDKA: LAURA WEAVEROVÁ
Weaverová vypovedala, že Muñoz k nej prišiel s kladivom v ruke
a začal sa ním mlátiť.
Muñoz sa na ňu usmieval.
- Ahoj. - Čau.
Chcem sa ospravedlniť za včerajšok.
Nemala som na teba tak vyskočiť.
Nie, ja…
Ja by som sa mala ospravedlniť.
Len som mala veľa vecí na mysli. Nebola som dobrá spoločníčka.
Ak teda nestihneš synovcovu oslavu, kúp mu aspoň darček.
Poradím ti, má rád elektrické modely vláčikov.
Znieš čudne. Si v pohode?
Hej, som v poriadku.
Ahoj, Carl.
Ako sa dnes cítiš?
Carl.
Carl?
Ona zomrie. Ja zomriem.
- Všetci zomrú. - Carl, pozri sa na mňa.
Vy zomriete.
- Vy zomriete. - Pomoc!
Pomoc! Kód 5150!
Treba ho pripútať!
Nie!
Bol agresívny.
A psychotický.
Carl Renken tu už bol niekoľkokrát
a nikdy sa nesprával ani len trochu agresívne.
- Takže som si to vymyslela? - Nie.
Ale včera sa ti pred očami brutálne zabila pacientka.
Je možné, že si si myslela, že Carl je pre seba hrozbou
a preto tvoja myseľ tak zareagovala?
Asi som si to mohla zle vysvetliť a prehnane reagovať.
Dobre.
Vyriešime to takto.
Zoberieš si týždeň plateného voľna.
Morgan, to nie je potrebné.
Už mesiace pracuješ 80 hodín týždenne.
Mám obavy, že nemáš dostatok spánku.
Nemôžeme pomôcť našim pacientom, ak sami nie sme v poriadku.
Pre oddelenie bude najlepšie,
ak si dáš týždeň pauzu a vyčistíš si hlavu.
Urob, čo musíš a vráť sa oddýchnutá, dobre?
Trevor Prepáč, stále v práci.
Hádam máš dnes lepší deň.
Doriti!
- Haló? - Tu bezpečnostná služba.
Dáte mi vaše meno a heslo, prosím?
Rose Cotterová.
„Acapulco“.
Zaznamenali sme poplach pri dverách.
Áno, zadný vchod v dome je otvorený.
Ste v dome sama, madam?
Áno.
Ste si istá?
Čože?
Ste si istá, že ste nič nevpustili dnu, Rose?
Pozrite sa za seba.
Doriti.
Haló?
Tu bezpečnostná služba.
Dáte mi vaše meno a heslo, prosím?
Prehľadali sme všetko. Nič sme nenašli.
A čo zadný vchod?
Je možné, že ste ho naposledy dobre nezavreli?
Neviem, možno.
Netrápil by som sa. Tieto falošné poplachy sú bežné.
Keby niečo, zavolajte nám.
Dobre.
Dobrý večer, pane.
Dobrý večer.
Čo sa stalo?
Fúzik?
Nastavila si alarm z nejakého dôvodu?
Nepamätám si na to.
Asi som to spravila nejako náhodne.
Náhodne?
Prepáč.
Celý deň mám myseľ akoby zmätenú a zahmlenú.
A v práci sme mali divný incident…
a môj šéf ma prinútil zobrať si…
Prepáč.
- Všetko je v poriadku. - Si si istá?
Som v pohode. Len som sa ventilovala.
V poriadku.
Môžeš pohľadať Fúzika?
Nikde som ho nevidela.
Iste.
Rose, rozbila si ďalší pohár?
Fúzik?
No tak, kocúrik.
Prosím ťa.
Fúzik?
Vyzerá to ako ľudia, ako rôzni ľudia.
Niekedy to predstiera, že je niekto, koho poznám.
Niekedy je to náhodný cudzinec, niekedy…
Niekedy to vyzerá ako môj dedko, ktorý mi v detstve zomrel pred očami.
Ale je to všetko jedna vec…
Usmieva sa to na mňa. Ale nie priateľsky.
Je to najdesivejší úsmev, aký som kedy videla.
Vždy, keď to vidím, mám príšerný pocit,
že sa ide stať niečo hrozné.
Božemôj, nie!
Nie! Je to tu! Prosím!
Choď preč! Prosím, nie!
Mám pohotovosť na dvojke. Potrebujem tu personál. Rýchlo.
Laura?
Rose.
Laura?
Rose!
Rose?
Božemôj, Rose!
Čo do riti? Rose, odlož ten nôž!
Rose!
Zdravím.
Rose?
Aké prekvapenie.
Nebolo to tou krvou. Ale skôr…
jej tvárou.
Ten jej výraz.
Ako si sa cítila?
Očividne vystrašene.
Zraniteľne.
Previnilo.
Previnilo?
Bola mojou pacientkou.
Bola to narušená mladá žena, ktorú si stretla na desať minút.
Áno, ale…
Mám pocit, že som zaseknutá. Nemôžem ju dostať z hlavy.
Zvážila si, že sa tak možno cítiš
kvôli samovražde svojej matky?
Stále sa z toho viníš?
To…
Nechcem sa teraz vracať k tej časti svojho života…
O čom by si sa chcela porozprávať?
Dúfala som, že mi predpíšeš Risperdal.
Odkedy tá…
pacientka zomrela…
vidím veci…
a počujem veci.
Určite len symptóm posttraumatického syndrómu.
Vyhnime sa samodiagnostike.
Čo vidíš a počuješ?
Ozveny toho, čo sa stalo mojej pacientke.
Len prchavé chvíle halucinácií vyvolaných stresom.
Ale keď sa dejú, sú také…
hmatateľné a znepokojivé.
Rose, podľa mňa nevyzeráš zmätená alebo narušená.
A určite nie psychotická.
Mám dojem, že zážitok s tvojou pacientkou
spustil staré úzkosti spojené s priveľkým stresom a nedostatkom spánku.
Máš rany, ktoré sa ešte úplne nezahojili.
A je možné, že sa nikdy nezahoja. Taká je povaha traumy.
Ale môžeš sa naučiť ich ovládať.
Stále máš sedenia s pacientmi, kým sa s týmto vyrovnávaš?
- Nie, mám krátke voľno. - Dobre.
Ak chceš moju radu, využi tento čas na niečo úplne iné.
Čo ti odvedie pozornosť od spúšťačov, ktoré ti privolávajú stres.
A bolo by tiež nápomocné…
keby sme opäť pokračovali v našich sedeniach.
Iste.
A čo ten Risperdal?
Pohovorme si budúci týždeň, než zvážime lieky.
Medzičasom mi môžeš vždy zavolať.
Iste.
Nie, chcela som biely strik.
- Božemôj, prišla si. - Ahoj, prekvapko.
Poď ďalej.
Nemala si pracovať?
- Rozhodla som sa… - Zoberiem to.
Greg, čo to robíš? Povedala som ti, aby si ich ešte nevyberal.
Ježiši.
Dámy, musím dohliadnuť na manžela. Ukážete mojej sestre, kde je alkohol?
Iste, máme zásobu v kuchyni. Poď so mnou.
Ty si tá terapeutka, však?
Áno.
Skvelé. Môžem sa s tebou poradiť?
Veľa šťastia, zdravia
Veľa šťastia…
Paráda.
Gracias, Harper. Gracias, Harperova mamka.
Ten je od tety Rose.
Otvor ho!
Roztrhni to!
Čo si dostal, zlatko?
Nie…
- Preboha. - To nie, Fúzik.
- Preskočilo ti? - Toto nie je možné.
FÚZIK
Nie, prisahám, že som to nebola ja.
Nebola som to ja, prisahám.
Musíte mi veriť, prosím vás.
Doriti, uverte mi niekto.
Čo si, kurva, zač? Nechaj ma na pokoji!
Vidíte ju. Musíte ju vidieť.
Prosím ťa, Holly, povedz mi, že niekoho vidíš.
Prosím ťa.
- Hej, Rose. - Doriti.
Vraj ťa priviezli na pohotovosť.
Chcel som ťa prísť pozrieť. Ako sa máš?
Fajn.
Bola to nehoda, vďaka.
Vraj si mala záchvat úzkosti.
Rose, poviem ti, mám obavy.
Myslím to ako tvoj priateľ, ale mala by si si s niekým pohovoriť.
Chodíš k nejakému terapeutovi?
Rose, počúvaš ma?
Žiadna Bolesť
Počkaj.
Musím ti niečo povedať
a musíš vedieť, že som sa nepomiatla.
- V poriadku. - Dobre.
Niečo sa so mnou deje.
A bude veľmi ťažké tomu uveriť.
Možno by sme mali ísť dnu.
Počkaj, počúvaj ma! Prepáč.
Mrzí ma to.
Fajn…
Niečo ma ohrozuje.
Nejaký zlý prízrak alebo energia.
Neviem, čo to vlastne je…
ale myslím, že to zabilo moju pacientku.
Lebo pred smrťou opísala, že sa jej deje to isté.
A teraz sa to nejako prisalo na mňa.
A…
Veľmi sa bojím, že sa stane niečo hrozné.
Povedz na to niečo.
Čo mám akože povedať?
Chcem, aby si mi uveril.
Rose, hovoríš o zasratom duchovi.
Nie je to…
Nie je to duch.
Ale niečo iné.
V poriadku.
Prepáč mi to.
Nemôžem.
Teraz to nezvládnem.
Nie, Trevor.
Počkaj, nechoď preč.
Potrebujem… Nepočúvaš, čo hovorím.
Čo mám akože na to odpovedať?
Počúvaš sa? Ježiši, znieš ako pomätená.
Nepomiatla som sa! Prepáč.
Je to dedičné, však?
Čože?
Duševná choroba.
Môžeš to zdediť po rodičoch. Vyhľadal som si to.
Prečo by si to hľadal?
Lebo…
Chcel som vedieť, s čím si potenciálne spojím celý život.
Je to podľa teba neférové?
Idem dnu.
Nie, prosím ťa, Trevor. Som v nebezpečenstve.
Rose.
- Ty si zabila Fúzika? - Nie!
Nie, to som nebola ja.
Tak mi povedz, čo sa mu stalo.
Bola to tá… vec.
Trevor, prosím ťa.
Prosím ťa.
SVEDECKÁ VÝPOVEĎ MENO SVEDKA: LAURA WEAVEROVÁ
Gabriel Muñoz na Vysokej škole sv. Agáty
Gabriel Muñoz Vysoká škola sv. Agáty
Profesor spáchal samovraždu
Profesor z Vysokej školy sv. Agáty sa zabil pred študentkou
Rose.
Poď ku mne.
Rose.
Zlatko…
Pomôž mi, prosím ťa.
- Maminka to pokašlala. - Nie.
Nie.
Rose!
- Sleduj, kam kráčaš. Šibe ti? - Prepáčte.
Pani Muñozová?
Najskôr som si na ňom všimla malé zmeny.
Potom to išlo rýchlo.
Bol napätý.
Paranoidný.
Uprostred noci sa budil s krikom.
Nikdy som ho nepočula kričať.
Potom úplne prestal spávať.
Prichytila som ho, ako sa rozpráva sám so sebou.
Videl veci.
Robil čudné veci, ktoré si nepamätal.
A jedného rána bol preč.
V tú noc mi polícia oznámila, že je mŕtvy.
Požiadali ma identifikovať telo.
Jeho tvár.
Dvadsaťpäť rokov manželstva a takáto spomienka mi na neho ostala.
Veľmi ma to mrzí.
Opísal vám Gabriel niekedy veci, ktoré videl?
Ukážem vám.
Mala by som to zbaliť,
ale neznesiem tu byť.
Toto Gabriel povedal, že videl.
Stále vravel, že sa to chce dostať do neho.
To je Gabrielov brat. Zomrel pri nehode.
Pred 20 rokmi.
Gabriel sa z toho nikdy nespamätal.
Ako dlho sa to dialo?
Odkedy sa vrátil
z tej prekliatej každoročnej konferencie.
Iba preto, že videl tú hroznú ženu, ako sa zabila.
Ale o tom nikto nenapíše.
Videl niekoho spáchať samovraždu?
Áno.
- Myslela som, že to viete. - Ako sa volala?
Nepamätám si, musela by som ho nájsť.
Povedal niekedy…
prečo sa mu to všetko dialo? Našiel v tomto nejaké vysvetlenie?
Čo ste za reportérku?
Pani Muñozová, váš manžel sa nepomiatol.
Veci, ktoré videl,
sú skutočné. Videla som ich.
- Kto ste, nejaký cvok? - Čože?
Nejaká morbídna fanatička? Ako sa opovažujete?
Nie, prosím vás.
Čo sa stalo vášmu manželovi sa deje aj mne.
Padajte z môjho domu.
Len mi, prosím, povedzte to meno!
Vypadnite z môjho domu!
Doriti.
Áno?
Ahoj.
Iste, poď ďalej.
Konečne si sa zbavil toho hnusného žltého gauča.
Hej.
Čo sa deje?
Asi si si neprišla pokecať, keď si ma minule tak odpísala.
Potrebujem láskavosť.
Ale nepýtaj sa ma žiadne otázky.
Fakt skvelé. Tak von s tým.
Pred deviatimi dňami
sa zabil muž menom Gabriel Muñoz.
Musím vedieť, či sa objavil v iných nedávnych policajných správach.
Vieš to nájsť? Tu, pre mňa.
No tak, myslíš to vážne?
Mám voľno. Choď na stanicu.
Joel, prosím ťa.
Dobre.
Dočerta.
Ako sa to volal?
Gabriel Muñoz.
Vidím správu o jeho smrti.
Je tu ďalšia správa spred týždňa zo severného okrsku.
O čom je?
Vypovedal ako svedok.
Býval v hoteli, kde žena spáchala samovraždu.
A ako sa tá žena volala?
Angela Powellová.
Bola realitná maklérka. Čo je toto?
- Doriti. - Čo je?
Fotka z miesta činu.
- Ukáž mi ju. - Nie.
- Ukáž mi ju. - Kdeže.
Nechceš to vidieť. Sú to dôkazy.
Alebo mi to zober z ruky.
Panebože.
Vravel som, brutálne.
Dobre.
Okej.
Začni rovnaké vyhľadávanie, ale pre ňu.
Tú ženu, Angelu.
Povieš mi, prosím ťa, o čo ide?
Joel, povedal si, že sa ma nebudeš nič pýtať.
Nie, ty si povedala, že sa nemám nič pýtať…
Joel, potrebujem tvoju pomoc.
Dobre?
Prosím ťa.
Je tu predošlá správa zapísaná štyri dni pred jej smrťou.
Čudná náhoda. Tiež ju vypočúvali ohľadom samovraždy.
Čo je toto? Video?
Záznam z bezpečnostnej kamery.
- Pusti ho. - Načítava sa.
Čo, doriti, je toto?
Mal som doteraz v pohode deň.
- Pretočíš to? - Naozaj?
Pretoč to, Joel.
Dobre, stop.
Usmieva sa?
Rose, kto sú títo ľudia?
Musím ísť.
Kam ideš?
Rose, kam ideš? Čo sa tu deje?
- Som úplne zmätený. - Urobíš mi ešte jednu láskavosť?
Máš tlačiareň?
Trevor, si tu?
Ahoj.
Ahoj, Rose.
Čo to má byť? Čo tu robí ona?
Chcela som vedieť, ako sa máš.
Hovorila som na svojho snúbenca.
Ja som jej zavolal.
Prečo?
Lebo sa správaš úplne nepríčetne.
- To nie… - Nevedel som, čo iné spraviť.
Robíš si zo mňa srandu?
Prišla som za tebou. Osobou, ktorej mám najviac dôverovať
a zverila sa ti, že sa na smrť bojím.
Že ťa potrebujem.
A ty si nepočúval ani slovko, čo som povedala.
Nie, prečo som jej asi zavolal?
- Chcem ti len pomôcť. - Nie!
Chceš to len hodiť na niekoho, aby si to nemusel riešiť.
Si v pohode, len keď všetko ide hladko,
ale nedajbože, aby bolo niečo skutočné alebo trochu zložité.
A ty len…
Myslíš len na to, ako to poserie tvoj dokonalý životný plán.
- To myslíš vážne? - Áno.
Ak to tak cítiš, prečo sme vôbec spolu?
- Možno neviem. - Čo keby sme sa upokojili…
Prečo sa tu rovno nesprávaš ako doma?
Rose, to vážne odchádzaš?
- Greg. - Rose, čo tu robíš?
- Je tu Holly? Musím s ňou hovoriť. - To nie je dobrý nápad.
Chcem hovoriť s mojou sestrou. Holly!
Prídeš a takto so mnou hovoríš?
Holly, môžeme si na chvíľu pohovoriť?
- Nie, nemyslím… - Môžeme si…
Nie je to dobrý nápad.
- Je to v pohode. - Holly.
- Choď dnu. - Fajn.
Ježiši.
Tak fajn.
Ako sa máš?
Už sa mi otvorili oči.
Som prekliata.
Alebo nejako zapletená do kliatby.
Mám ju od mojej pacientky.
Ona bola prekliata, a keď zomrela, preniesla to na mňa.
A teraz ma ohrozuje akási bytosť.
- Bytosť? - Ona zabila Fúzika.
Bola aj na oslave, ale nevidela si ju.
Nikto ju nevidí, okrem mňa.
Ježiši.
Pozri, viem, že je tomu ťažké uveriť
a aj pre mňa bolo ťažké tomu najskôr uveriť.
Ale pozri na toto.
Božemôj, Rose. Prečo máš tieto veci?
Lebo sa to stalo aj iným ľuďom.
- A všetci sú mŕtvi. - Rose.
Holly, ja som ďalšia na rade!
Kliatby nie sú skutočné.
Dobre? Zažívaš akési…
nervové zrútenie.
Čože? Nie, Holly.
Nepočúvaš ma.
- Nepočúvaš ma. - Rose.
Presne toto sa stalo mame.
Hovoríš ako ona.
Ako to, doriti, môžeš vedieť?
- Ako prosím? - Nebola si s nami, keď sa jej pohoršilo.
Kde si bola, keď zomrela?
Nevieš, o čom hovoríš.
Ja som zažila to najhoršie z jej nepríčetnosti.
Musela som odísť z domu. Jedine tak som mohla prežiť.
A mrzí ma…
že som ťa nechala samu a že práve ty si ju našla.
Viem, že ťa to veľmi poznačilo…
Kiež by som s tým mohla niečo urobiť.
Ale veľmi som sa snažila posunúť v živote a hodiť všetky tie sračky za hlavu.
Ale ty akoby si nevedela prijať fakt, že mama sa pomiatla a zabila.
A necháš si tým určovať život a mňa trestáš, lebo to tak nechcem.
Prepáč, že sa naozaj snažím pomáhať ľuďom,
namiesto toho, aby som bola žena v domácnosti,
ktorá žije vo vlastnej sebeckej, samoľúbej bubline!
Neviem, prečo som to povedala.
Vieš čo, nejdem to s tebou riešiť.
Úplne si traumatizovala Jacksona.
Nemôžeš byť s nami, keď si takáto.
Doriti.
Holly?
Doriti!
Kurva!
Hajzel!
Joel?
Prečo si mi nepovedala o prepojení tvojej pacientky na ostatných?
- Čo… - Keď si odišla, začal som pátrať.
Rovnaký vzorec v týchto prípadoch. Siaha to ďalej.
Zatiaľ som našiel 20 prípadov a 19 obetí samovraždy
a všetky sú prepojené.
A čo si títo ľudia robia. Ježiši, Rose.
Počkať, povedal si 20 prípadov, ale len 19 samovrážd.
Jeden týpek zamiešal vzorcom. Nejaký účtovník, Robert Talley.
Jeho obchodný partner sa pred ním zabil
a o štyri dni neskôr Talley zavraždil ženu, ktorú nikdy nestretol.
Z ničoho nič.
Ale o týždeň neskôr
kľúčový svedok vraždy tiež spáchal samovraždu.
Vzorec pokračuje.
- Takže je nažive? - Áno.
Je vo väzbe v Altoone.
Joel, musím s ním hovoriť.
- Povedz niečo. - Hej, poviem.
Len…
Daj mi chvíľku. Ježiši.
Myslel som, že povieš, že ide o nejakú
šialenú samovražednú sektu alebo vydieranie.
- Ale toto? Toto… - Hej, Joel.
V poriadku.
Dajme bokom možnosť, že nejaká zlá nadprirodzená sila existuje.
Hovoríš, že táto vec skáče
z človeka na človeka a núti ich zabiť sa?
Ale možno nejde o samovraždu.
Ako to myslíš?
Moja pacientka bola vydesená, ale nebola labilná.
A na konci sa úplne zmenila.
Ako keby tá osoba, s ktorou som hovorila, bola preč.
A niečo iné ovládlo jej telo.
Je to ako ten týpek.
- Z kamerového záznamu? - Áno, presne tak.
Božemôj. Čo do riti?
V prípadoch, ktoré si našiel…
Koľko času ubehlo medzi smrťou každej obete?
Nikto neprežil dlhšie ako týždeň.
Niektorí neprežili ani štyri dni.
Dnes bol môj štvrtý deň.
Hej.
Čokoľvek sa tým ľuďom stalo, tebe sa to nestane.
Sľubujem.
Stráž k bráne tri.
- Ďakujem. - Pustite ich.
ZÁKAZ ROZPRÁVANIA
Som tvojím dlžníkom, Doug.
Máš šťastie, že vyhodil každého prideleného právnika.
Vieš, čo urobil, nie?
Doktorka Cotterová robí psychologický profil pre podobný prípad.
Talley má za hrsť koliesok navyše.
Veľa šťastia.
Máte s ním len desať minút.
Viac urobiť neviem bez súdneho príkazu.
Cením si to.
ZÁKAZ KONTAKTU POČAS NÁVŠTEVY
Pán Talley, som doktorka Rose Cotterová.
Dúfala som, že mi odpoviete na zopár otázok o…
Už neodpovedám. Priznal som sa.
Je mi jedno, z čoho vás obvinili.
Chcem len vedieť, čo ste zažili počas dní pred obvinením.
Mám pacientku…
mladú ženu.
Pred štyrmi dňami sa pred ňou zabil muž.
A odvtedy stále niečo vidí.
Niečo, čo predstiera, že je rôznymi ľuďmi.
Ten muž, ktorého videla zabiť sa,
tvrdil, že videl úplne rovnakú vec.
Čo odo mňa chcete?
- Čo je to? - Neviem.
Neviem.
Ako to, že každý, kto to videl, zomrel, ale vy ste nažive?
Prečo? Prosím vás.
Pán Talley, môžete jej pomôcť.
Prosím vás.
Nech poliš odíde.
Na to zabudni.
Nech odíde a ja vám poviem, čo viem.
Joel, prosím ťa.
Budem za dverami.
Skúšal som o tom vypátrať všetko, čo sa dalo.
V minulosti boli ďalšie reťazce.
Našiel som jeden v Brazílii pred pár rokmi.
Istý muž tomu unikol tým…
že zabil suseda a preniesol to na jeho ženu.
Vaša pacientka zomrie, ak niekoho nezabije.
To je jediný spôsob, ako sa toho zbaviť.
Jediný spôsob.
Musí byť pri tom svedok, aby sa to prenieslo,
lebo tá vec sa šíri traumou.
To jej dáva silu. Trauma.
Vaša pacientka to musí urobiť poriadne.
Nech použije nejakú zbraň.
Nech je to poriadne krvavé…
Nemôžem niekoho zabiť!
Vy?
Vy to máte?
To nie. Prečo ste sem prišli?
Nedáte mi to naspäť.
- Vypadnite odtiaľto. - Prepáčte mi.
Odveďte ju odo mňa!
Hej.
Počkaj.
- Čo sa tam stalo? - Nič.
Čo povedal?
Nič.
Nič?
Úplne sa pomiatol.
Dr. Madeline Northcottová Terapeutka
Trevor Ahoj. Kde si?
Musíme si pohovoriť… si doma?
Doriti.
Čo tu robíš?
Prepáč mi ten včerajšok.
- Bol to zlý prístup, prepáč. - To bol.
- Mala by si odísť. - Rose,
obe vieme, že musím upozorniť úrady,
ak si pre seba alebo ostatných nebezpečná.
Presvedč ma, že nie si nebezpečná.
Trevor spomenul duchov.
Nikdy som nepovedala „duchovia“.
Tak potom zlé bytosti. Paranormálne.
Priznala som sa mu, že vidím veci. To isté, čo som povedala tebe.
Už sa to nedeje, dobre? Bolo to stresom a nedostatkom spánku.
Zverila som sa mu a to bola očividne chyba.
To je všetko.
Dobre? Sme v pohode?
Ako sa dnes cítiš?
Poviem ti…
Môj snúbenec si myslí, že som sa pomiatla.
Moja sestra ma úplne odstrihla.
A teraz…
moja bývalá terapeutka príde za mnou neohlásene,
aby sa uistila, že nie som nebezpečná.
Takže okrem tohto sa mám fakt dobre.
Zdvihneš to?
Čo je?
Rose, tu Madeline.
Snažím sa ti dovolať celé ráno.
Trápi ma, čo sa včera stalo.
- Rose? Si tam? - Nie.
Haló?
- Nie. - Rose?
Nie.
Je už takmer čas, Rose.
Čo si, doriti, zač?
Prosím.
Nie.
Doktorka Cotterová?
Nemali ste mať voľno?
Len si beriem niečo z kancelárie.
Carl, ahoj.
- Nie. - To je v poriadku.
Nie.
- To je v poriadku. - Bože.
Nie.
- Upokoj sa. - Nie!
Zavri hubu.
Upokoj sa, dobre?
Rose.
Čo tu robíš?
Neviem.
Rose, nemôžeš byť pri pacientoch.
Doriti! Rose!
Kurva!
Rose, čo tu robíš?
Nič.
Neviem.
Neviem prečo…
Poďme dnu a porozprávame sa.
Nie!
Nie je tu bezpečne.
Rose, nemala by si byť teraz sama.
Musím byť sama.
Musím byť… sama.
Prepáč mi, musím ísť.
Nemala by si nikam ísť.
Upokoj sa a ja si zavolám, dobre?
Rose, nikam nechoď.
Počkaj, Rose, prosím ťa.
Prosím ťa, nikam nechoď. Vydrž…
Rose, počkaj!
Joel.
Polícia po tebe pátra, vraj si nebezpečná.
Čo sa, doriti, stalo?
- Viem, čo musím urobiť. - Čo?
Tá vec potrebuje na prežitie to, že ju jej obete prenesú,
ale ak nikto iný nie je nablízku, nemá sa ako preniesť.
Pokiaľ som sama, odopriem jej, čo potrebuje.
Nedáva to zmysel. Plánuješ sa navždy vyhýbať ľuďom?
Nebudem už viac utekať.
Musím tomu čeliť.
Idem za tebou, Rose. Povedz mi, kde…
ROSE DESAŤ ROKOV
Rose.
Zlatko…
Pomôž mi, prosím ťa.
Maminka to pokašlala.
Zdvihni telefón.
Zavolaj pomoc.
Rose!
Rose.
Už je dobre, zlatko.
Poď ku mne.
Veľmi ma to mrzí.
Nebola som dobrou mamou.
Chcela som byť. Naozaj som sa snažila,
ale niekedy je všetkého priveľa.
Niečo hrozné je vo mne.
- Nenávidím sa. - Prestaň.
Hanbíš sa za mňa?
Nie.
Prečo si ma nechala zomrieť?
- Prečo si ma nezachránila? - Nie je to moja vina.
- Mohla si zavolať pomoc. - Prestaň.
- Ale nezavolala si. - Prestaň.
- Želala si si moju smrť. - Lebo som sa ťa bála!
Mala som desať rokov…
a ty si bola monštrum.
Viem, že to nie je fér.
Potrebovala si pomoc.
Ale ja som nemohla.
A ten pocit viny som si niesla…
celým svojím životom.
Musím to nechať tak.
Toto nie je skutočné.
Ale Rose,
tvoja myseľ to robí skutočným.
Čo si zač?
Prečo mi to robíš?
Lebo tvoja myseľ…
je taká lákavá.
Nemôžeš uniknúť vlastnej mysli.
Je to…
Je to moja myseľ.
Ani ty jej nemôžeš uniknúť.
Rose!
Preboha.
Si v poriadku?
- Môžem ísť na chvíľu dnu? - Jasné.
Kde si bola?
Prepáč mi to.
Prepáč mi, že som ťa zatiahla do mojich sračiek.
Väčšinu života
som sa bála pustiť si ľudí k telu,
lebo som sa bála,
čo uvidia, ak ma naozaj spoznajú.
Tak som si postavila okolo seba múr a držala si od ľudí odstup.
A potom…
som stretla teba
a cítila som, že sa ten múr rúca.
A to ma poriadne vydesilo.
A tak…
som bola sebecká a to nebolo k tebe férové.
Veľmi ma to mrzí.
Budem znovu sebecká,
ale myslíš, že by som tu mohla ostať a…
vyspať sa?
Ostal by si…
tu so mnou, kým budem spať?
Prosím ťa.
Samozrejme, že ostanem.
Zostanem s tebou navždy.
To nie.
Nie.
Rose.
Nie!
Rose!
Rose, otvor tie dvere!
Otvor tie dvere.
Rose!
Rose.
Nie!
- Nie! - Doriti.
Vydrž, už idem!
Nie!
Rose!
Nie!
Rose.
Rose?
Preklad titulkov: Michal Mojžiš