Dr Koter. -On će umreti. Ona će umreti.
Mama će umreti. Ja ću umreti. Svi umiru.
Ne želim... Ja ću...
Nisam uspeo da ga nateram da priča,
ni da mi odgovori, ništa.
Samo ovo. -Da. Shvatam. Hvala, Den.
Ona će umreti. Mama će umreti. Ja ću umreti. Svi umiru.
Niko nije bitan. Ona nije bitna.
On nije bitan. Ona nije bitna. Mama nije bitna.
Ja nisam bitan. Ništa nije bitno.
Ja nisam bitan. Ja nisam bitan. Ja nisam bitan.
On će umreti. Ona će umreti.
On će umreti. Ja ću umreti. Svi umiru.
Niko nije bitan. Ona nije bitna.
On nije bitan. Ona nije bitna. Svi umiru.
Ja ću umreti. Niko nije bitan.
Ona nije bitna. On nije bitan.
Mama nije bitna. Ništa nije bitno.
Ja nisam bitan. Ja nisam bit...
Ja ću... Ja ću...
Ona će... Ona će... Svi... Ja ću...
Ja nisam bitan. Ja ću... Ja ću...
Zdravo, Karl.
Šta se danas dešava?
Umirem.
Ne.
Ne bih rekla.
Mislim da imaš još jednu maničnu epizodu.
Nemoj...
Nemoj ti da mi pričaš.
Ti ne znaš.
Osećam ga svuda oko sebe, steže.
Plašim se.
Karl, znam da to što doživljavaš deluje stvarno
ali ne može da te povredi.
Obećavam. -On će umreti. Ona će umreti.
Mama će umreti. Ja ću umreti.
Svi umiru. Niko nije bitan.
Vanda. Staviću Karla Renkena na posmatranje nekoliko dana.
Bezopasan je. Samo se pobrini da ga neko proverava svakih par sati.
Dogovoreno. -Hvala.
Dr Desai vas je tražio.
Hvala.
Ne! Ne! Molim vas!
Molim vas! Ne razumete! Ne mogu unutra! Ne!
Ne! Molim vas!
Ne!
Uđi.
Da li si hospitalizovala pacijentkinju po imenu
Sara Market juče?
Da. Ona je narkomanka i pati od manije,
i ležala je na našem odeljenju nekoliko puta.
Rouz, ona nema osiguranje.
U redu, ali joj je potrebno lečenje.
Odbor je besan što moramo da pokrijemo troškove
za još jedan krevet u programu hospitalizacije.
Možda bi odbor s vremena na vreme trebalo
da bude više zainteresovan za smisao našeg posla.
Ne dovodim u pitanje tvoju procenu.
Samo treba da dođeš do mene prvo,
da mi kažeš na vreme. U redu?
Da. U redu. Žao mi je.
Nisi valjda ovde još od noćne smene?
Dr Koter. -Lora Viver, 26. Postdiplomac.
Pozvana je policija zbog uznemiravanja javnosti.
Hitna ju je dovela. -Ima li psihijatrijsku istoriju?
Nema ništa u kartonu, ali je policija poslala izveštaj
o drugom incidentu u kojem je učestvovala prošle nedelje.
A o čemu se tu radilo?
Profesor u njenoj školi se nasmrt pretukao čekićem.
Ona je saslušana kao jedini svedok.
Čekićem?
Zdravo.
Lora?
Ja sam dr Koter. Ja sam terapeut.
Hoćeš da sedneš?
U redu.
Znam da si nervozna.
To je u redu.
Samo želim da popričamo.
Obećavam da je ovo bezbedno mesto.
Ne za mene.
Zašto to govoriš?
Hajde. Hajde da sednemo.
Molim te.
U redu. Moraću da ti postavim nekoliko pitanja koja bi mogla zvučati glupo.
Koji je dan u nedelji?
Četvrtak.
A mesec? -Oktobar. Nisam luda.
Niko to ne govori. -Ali treba da razumeš.
Ja sam doktorant. Nisam ja neka ludača. U redu?
Hajde samo da udahnemo,
i možeš mi reći šta se dešava.
Vidim nešto.
Nešto što niko drugi ne može da vidi osim mene.
Znam kako to suludo zvuči. Zaista.
Ali to je... Ova stvar, ne mogu da je objasnim.
Šta to vidiš?
To izgleda kao ljudi,
ali to nije osoba.
Nisam sigurna da razumem.
Izgleda kao ljudi. Izgleda kao različiti ljudi.
Ponekad se pretvara da je neko koga poznajem.
Ponekad je to slučajni stranac. Ponekad...
Ponekad izgleda kao moj deda
koji je umro predamnom kada sam imala sedam godina.
Ali sve je to isto. To...
To je kao...
Kao da nosi lica ljudi kao maske.
U redu.
Vidiš li to sada, ovde?
Šta se dešava kada to vidiš?
Smeši mi se.
Ali ne prijateljskim osmehom.
To je najgori osmeh koji sam u životu videla.
I kad god to vidim, preplavi me
užasan osećaj kao da će se nešto zaista strašno dogoditi.
Nikada se nisam toliko uplašila kao onda kad to vidim.
Lora, da li si ti ili neko drugi u tvojoj porodici
ikada iskusili halucinacije?
To nije halucinacija, ne. To je stvarno.
Ne razumeš. Svašta mi radi.
Zbog toga se dešavaju sranja oko mene.
To je preuzelo ceo moj život, um i...
Govori mi stvari.
To mi je reklo da... Danas... Danas je...
Danas je dan kada ću...
Dobro. U redu je.
U redu je.
Znam da to što doživljavaš deluje neverovatno stvarno.
Ponekad, kada smo emocionalno preplavljeni,
ili doživimo jaku traumu, naši umovi imaju tendenciju da...
Ne slušaš me.
Bože.
Umreću, i niko neće da me sasluša.
Dobro. Lora, u redu je.
Bože.
U redu je. Lora.
Možeš li me pogledati, molim te?
U redu je.
Pogledaj me.
Ja...
Bože. Ne!
Ne! Ovde je! Molim te! -Lora. U redu je.
To smo samo mi. -Odlazi! Molim te!
Ovde nema nikog drugog. -Ne!
Ne!
Bože.
Imam hitan slučaj s pacijentom u sobi za procenu 2.
Treba mi osoblje smesta.
Požurite.
Lora?
OSMEH
Preveo: Bambula
Da li je gđica Viver nekada bila ovde pacijent?
Ne. -Da li biste rekli da je ona tipični pacijent koje viđate ovde?
Ovo je hitna psihijatrijska jedinica.
Nema tipičnih pacijenata ovde.
Da. Ali ona je bila glavni slučaj, zar ne?
Izvinite, glavni slučaj?
Samo pokušavamo da dobijemo vaše mišljenje o njenom mentalnom stanju.
Mogla je da pati od akutne posttraumatske psihoze.
Imala je paranoične zablude.
Kakve zablude?
Bila je uverena da je proganja neki zli entitet.
Jao.
Moraćemo da kontaktiramo porodicu gospođice Viver
i pokušamo da objasnimo šta se dogodilo.
Tražimo bilo šta što bi moglo imati smisla u svemu ovome.
Ako postoji još nešto što nam možete reći što bi moglo pomoći.
Pre nego što je umrla...
bila je... nasmejana.
Da, izgleda da je bila luda.
Rouz.
Ja sam kriv. Da li sam te uplašio?
Nisam te čula da si ušao. Sranje.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo.
Šta ti je?
Ništa. Izvinjavam se.
Nešto nije u redu.
Danas je preminuo pacijent.
Moj pacijent.
Dođi ovamo.
Žao mi je.
To se desilo predamnom.
Bilo je grozno.
Tako mi je žao. Šta mogu da uradim?
Ovo je lep početak.
Možda bi trebalo da iskuliramo večeru večeras.
Ne možemo.
Holi je unajmila dadilju,
i biće samo veća glavobolja ako ne odemo.
Ma šta mi reče. Holi se pretvara u glavobolju?
Izvini, hoćeš da pričamo o umoru?
Sada kada je Džekson u prvom razredu,
ja sam bukvalno na nogama u 6:00 ujutro svaki dan
da mu spremim doručak i spakujem ručak.
Bog zna kakvo neorgansko đubre ta kafeterija uopšte služi.
Onda moram da ga vozim u školu,
jedva da imam vremena da odradim svoje poslove.
Nisam bila na pilatesu nedeljama. Telo mi je tako sjebano.
Nije istina. -Moram da se vratim u školu, pokupim ga,
onda moram da ga vodim na fudbalski trening,
časove plivanja, karate, pozorište...
I samo što je počeo da ide na časove španskog.
Moji radni dani su bukvalno nemogući.
Dolaziš u subotu, zar ne?
Šta?
Izvini, šta je u subotu?
Izvini, da li je to šala?
Rouz, zabava povodom Džeksonovog sedmog rođendana.
Rekla sam ti, otprilike, pet puta.
Ne mogu. Treba da radim.
Kako to misliš da radiš? Subota je. -Radim subotom.
Vidiš, upravo zbog toga moraš
da odeš iz te grozne bolnice u privatnu praksu... -Grozne?
Nije grozna. -Gde rade normalni ljudi.
Rouz, mora da ima dosta ludaka
koji će ti platiti za tvoje vreme.
Hvala puno na doprinosu, Greg. To je veoma slatko.
Samo kažem, zašto postati doktor
ako ne možeš da se nenormalno obogatiš?
Šališ se, zar ne?
Rouz voli da bude doktor. Radila bi to besplatno.
Šta...
Što se tiče protraćene mogućnosti zarade,
uvek možemo da prodamo kuću. -Možemo li to da preskočimo, molim te?
Ne razumem te. Samo čami tamo.
Odrasle smo u toj kući.
Rouz, kuća je ruina. Zašto da ne uzmete novac za zemlju?
Možete li samo da ućutite jebote?
Hvala vam.
Hvala vam mnogo. -Nema na čemu.
Jedva sam čekao ovo.
SISTEM AKTIVIRAN
Dobro si?
Da.
Dobro jutro, doktorka.
Dobro jutro.
Juče, ona pacijentkinja, Lora Viver...
Policija je poslala izveštaj o drugom incidentu u kojem je učestvovala.
Možeš li mi to proslediti? -Važi, doktorka.
Takođe, trebalo je da imam sesiju sa Džejn Park.
Da. Preko noći je iščupala gomilu kose i sve je progutala.
Odveli su je dole u ambulantu da joj ispumpaju stomak.
Sranje.
Rouz.
Šta si... -Imao sam posla u blizini,
pa sam mislio da...
Nismo stigli da razgovaramo juče,
osim onoga.
I samo sam želeo da znaš da kada je poziv stigao,
nisam imao pojma da ćeš to biti ti.
Izvinjavam se ako je to bilo čudno.
To ti je posao. Shvatam.
Kako si? -Džoel, zašto si ovde?
Kao što sam rekao, imao sam posla u blizini,
i mislio sam da...
Da te obiđem.
Posle svega što se dogodilo juče, to nije laka stvar.
U redu. Cenim to, ali ne moraš da me obilaziš.
Dobro.
Ne, hoću reći... Izvini.
Moram da se vratim na posao.
Da. -Vidimo se.
Znaš da je verena, zar ne?
Da.
Ja sam slobodna.
IZJAVA SVEDOKA
Viverova je navela da joj je Munjoz prišao, vitlajući čekićem.
onda je nastavio da se udara neprestano
Munjoz joj se osmehivao
HOLI
Zdravo. -Zdravo.
Samo sam htela da se izvinim za sinoć, u redu?
Nije trebalo da te napadam tako.
Ne, ja...
Ja bih trebalo da se izvinim.
Imala sam neke probleme.
Nisam bila baš dobro društvo.
U redu. Ako ne stigneš sutra na zabavu svog sestrića,
mogla bi mu barem kupiti poklon.
Ako ti treba ideja, on baš voli električne voziće.
Zvučiš čudno. Jesi li dobro?
Da. Ne, dobro sam.
Ćao, Karl.
Kako se osećaš danas?
Karl.
Karl?
Ona će umreti. Ja ću umreti.
Svi umiru. -Karl, pogledaj me.
Ti ćeš umreti.
Ti ćeš umreti!
-Upomoć!
Upomoć! Ovaj pacijent ima 5150!
Treba ga obuzdati! -Hajde, hajde!
Ne!
Ne! Ne!
Ne!
Bio je agresivan.
Ponašao se psihotično.
Karl Renken je dolazio i odlazio odavde desetak puta
i nikada nije pokazao čak ni približno agresivno ponašanje.
Misliš da izmišljam? -Naravno da ne.
Ali juče se tvoja pacijentkinja brutalno ubila pred tobom.
Da li je moguće, kada si pretpostavila
da je Karl Renken opasan po sebe,
da je to ono na šta je tvoj um reagovao?
Pretpostavljam da sam mogla pogrešno protumačiti situaciju i prenagliti.
Dobro. Dakle, evo kako ćemo.
Uzećeš plaćeno odsustvo nedelju dana.
Morgane, to zaista nije neophodno.
Mesecima radiš po 80 sati nedeljno.
Zabrinut sam što ne spavaš.
Ne možemo pomoći ovim pacijentima ako ne kontrolišemo vlastito mentalno zdravlje.
I u najboljem je interesu odeljenja
da uzmeš nedelju dana da razbistriš glavu.
Samo uradi ono što moraš i vrati se fokusirana, važi?
Trevor: Izvini, zaglavio sam na poslu. Nadam se da ti imala bolji dan danas.
Jebem ti!
Halo? -Ovde obezbeđenje "Frst lajn".
Mogu li dobiti vaše ime i šifru?
Rouz Koter.
"Akapulko." -Gospođice, registrovali smo alarm na vratima.
Da, zadnja vrata moje kuće su otvorena.
Da li ste sami u kući, gospođice?
Da. -Sigurno?
Šta? -Sigurno nisi pustila nešto unutra, Rouz?
Pogledaj iza sebe.
Sranje.
Halo? -Ovde obezbeđenje "Frst lajn".
Mogu li dobiti vaše ime i šifru?
Izvršili smo potpuni pregled iznutra i spolja. Sve je u redu.
Šta je sa zadnjim vratima?
Da li je moguće da nisu bila potpuno zaključana
poslednji put kada su zatvorena?
Ne znam. Možda.
Ne bih brinuo o tome. Ovi lažni alarmi se dešavaju stalno.
Ako još nešto iskrsne, možete nas pozvati.
U redu.
Dobro veče, gospodine.
Dobro veče.
Šta se desilo?
Brko?
Brko.
Postoji li razlog zašto si namestila alarm?
Bukvalno se ne sećam da sam to uradila.
Mora da sam ga slučajno namestila ili tako nešto.
Slučajno?
Izvinjavam se.
Rasejana sam ceo dan.
I desio se jedan čudan incident na poslu i onda...
I onda me moj šef tera da uzmem...
Izvini.
Sve je u redu. -Da li si sigurna?
Ne, ne, dobro sam. Samo sam se praznila.
Dobro.
Možeš li da nađeš Brku?
Nisam ga nigde videla.
Da.
Rouz, jesi li razbila još jednu čašu?
Brko?
Hajde, maco.
Molim te.
Brko.
Izgleda kao ljudi. Izgleda kao različiti ljudi.
Ponekad se pretvara da je neko koga poznajem.
Ponekad je to slučajni stranac. Ponekad...
Ponekad liči na mog dedu
koji je umro predamnom kad sam imala sedam godina.
Ali sve je to ista stvar. To...
Smeši mi se, ali ne prijateljskim osmehom.
To je najgori osmeh koji sam videla u svom životu.
I kad god to vidim, jednostavno dobijem taj užasan osećaj
kao da će se dogoditi nešto zaista strašno.
Bože! Ne! Ne!
Ne! Ovde je! Molim te!
Odlazi! Molim te! Ne!
Imam hitan slučaj s pacijentom u sobi za procenu 2.
Treba mi osoblje smesta. Požurite.
Lora?
Rouz.
Lora?
Rouz!
Rouz? Bože! Rouz!
Šta koji kurac? Rouz, spusti nož!
Rouz!
Zdravo.
Rouz?
Ovo je iznenađenje.
Nije to bilo zbog mnogo krvi.
U pitanju je bilo...
njeno lice.
Pogled koji je imala.
Kako si se osećala?
Prestravljeno, očito.
Ranjivo.
Krivo.
Krivo?
Ona je bila moj pacijent.
Ona je bila poremećena mlada žena s kojom si samo provela deset minuta.
Da. Samo...
Samo se osećam kao da sam zaglavila na tome.
Ne mogu to izbaciti iz glave.
Da li si uzela u obzir da je razlog zbog kojeg se osećaš zaglavljenom
možda više u vezi sa samoubistvom tvoje majke?
Da li i dalje kriviš sebe?
To...
Ne pokušavam da se bavim tim delom svog života trenutno. Pa...
O čemu bi želela da razgovaraš?
Nadala sam se da ću dobiti recept za risperdal.
Još od te...
pacijentkinje,
priviđaju mi se stvari
i čujem nešto.
Sigurna sam da je to samo simptom posttraume.
Izbegnimo bilo kakvu samodijagnozu.
Šta si to viđala i čula?
Odjeci onoga što se desilo s mojom pacijentkinjom.
Samo prolazni trenuci
halucinacija izazvanih stresom.
Ali kada se dešavaju, izgledaju tako...
opipljivo i uznemirujuće.
Rouz, prema mom mišljenju, ne deluješ mi deluzivno niti poremećeno.
I svakako ne psihotično.
Moj utisak je da je ovo iskustvo s tvojom pacijentkinjom
pokrenulo stare anksioznosti
u kombinaciji sa previše stresa, nedovoljno sna.
Imaš rane koje nikada nisu potpuno zarasle.
I moguće je da nikada neće u potpunosti. Takva je priroda traume.
Ali možeš naučiti da kontrolišeš to.
Da li si nastavila da lečiš pacijente
dok si se nosila sa svim ovim?
Ne. Uzimam kratku pauzu. -Dobro.
Ako želiš moj savet,
iskoristi to vreme da uradiš nešto drugačije.
Bilo šta što će ti odvratiti um
od okidača koji ti izazivaju stres.
Takođe mislim da bi bilo od pomoći
da ponovo nastavimo naše redovne sesije.
Naravno.
A šta je sa risperdalom? Samo... Znaš.
Hajde da razgovaramo ponovo sledeće nedelje
pre nego što razmotrimo bilo kakav lek.
U međuvremenu, uvek me možeš pozvati.
Naravno.
Ne, tražila sam ti špricer s belim vinom. Isuse.
Bože. Došla si. -Zdravo. Iznenađenje.
Uđi.
Mislila sam da moraš da radiš?
Odlučila sam da uzmem slobodno popodne... -Uzeću to.
Greg. Šta to radiš?
Rekla sam ti da ih još ne iznosiš.
Bože. Dame, moram da stavim pod kontrolu svog glupog muža.
Hoće li neko od vas, molim vas, pokazati mojoj sestri piće za odrasle?
Naravno. Imamo zalihe u kuhinji. Hajde.
Samo malo. Ti si taj terapeut, zar ne?
Da, jesam. -Fantastično. Mogu li da pitam za savet?
Srećan ti rođendan
Srećan rođendan...
Ekstra.
Hvala, Harper. Hvala, Harperova mama.
To je od tetke Rouz.
Otvori ga!
Šta si dobio, dušo?
Ne. Ne.
Bože. -Ne, ne.
Brka.
Šta nije u redu sa tobom?
Ovo nije moguće.
BRKA
Ne, ne. Ne, obećavam vam, ovo nisam bila ja.
Nisam to bila ja, kunem se.
Morate mi verovati, molim vas.
Neka mi neko veruje.
Šta si ti koji kurac? Ostavi me na miru!
Vidiš je. Moraš da je vidiš.
Molim te, Holi, reci mi da si videla nekoga.
Molim te.
Bože. -Bože.
Rouz.
Jebem ti.
Čuo sam da su te doveli na urgentno odeljenje.
Došao da te obiđem. Kako si?
Dobro.
To je bio samo nesrećni slučaj. Hvala ti.
Da. Rekli su da si imala napad anksioznosti.
Rouz, biću iskren prema tebi, zabrinut sam.
I mislim ovo kao tvoj prijatelj,
ali stvarno bi trebalo da razgovaraš s nekim.
Jesi li potražila stručnu pomoć?
Rouz, slušaš li?
ALAT ZA PROCENU BOLA
Čekaj.
Moram nešto da ti kažem,
i treba da znaš da nisam luda, u redu?
U redu. -U redu.
Nešto mi se dešava.
I biće ti zaista teško da poveruješ.
Možda bi trebalo da uđemo unutra.
Ne, stani. Samo me saslušaj! Izvini.
Stvarno mi je žao.
Dobro...
Nešto mi preti.
Neka vrsta zlog duha, ili energije.
Ne znam stvarno šta je to, ali...
Ali mislim da je to ubilo moju pacijentkinju.
Zato što je ona opisala da doživljava istu stvar pre nego što je umrla.
A sada se nekako zakačilo za mene.
I...
Jako se plašim da će se nešto loše dogoditi.
Stvarno mi treba da nešto kažeš.
Šta hoćeš da kažem?
Želim da mi veruješ. -Rouz, govoriš o jebenom duhu.
Ne, ne. To nije...
To nije duh.
To je nešto drugo.
Dobro.
Žao mi je.
Ne mogu.
Ne mogu da uradim ovo sada.
Ne. Trevore.
Čekaj. Ne, ne. Ne idi.
Trebaš mi... Ne slušaš šta ti govorim.
Dobro, Rouz.
Šta jebote treba da kažem da odgovorim na ovo sada?
Čuješ li sebe? Isuse Hriste. Zvučiš ludo.
Nisam luda!
Izvini.
Ali to je genetski, zar ne?
Šta?
Mentalna bolest.
Možeš je naslediti od roditelja.
Proverio sam. -Zašto bi to proveravao?
Jer sam želeo da znam za šta potencijalno vezujem ceo svoj život.
Je li to toliko nepošteno?
Idem u kuću.
Ne, ne. Molim te, Trevore. U opasnosti sam!
Rouz.
Jesi li ti ubila Brku? -Ne!
Ne! To nisam bila ja.
Onda mi reci šta mu se desilo?
To je bila ta stvar.
Trevore, molim te.
Molim te.
IZJAVA SVEDOKA
Gabrijela Munjoza u biblioteci koledža Sent Agata.
Gabrijel Munjoz koledž Sent Agata
Profesor umro nakon nervnog sloma
Profesor s koledža Sent Agata izvršio samoubistvo pred studentkinjom
Rouz.
Dođi ovamo.
Rouz.
Dušo...
Molim te. Pomozi mi.
Mama je pogrešila. -Ne, ne.
Ne, ne.
Rouz!
Gledaj kuda ideš! Jesi li poludela? -Izvinite.
Gospođo Munjoz?
Prvo,
primetila sam male promene kod njega.
Onda se sve dogodilo tako brzo.
Bio je na ivici.
Paranoidan.
Probudio bi se usred noći, vrišteći.
Nikada ga ranije nisam čula da vrišti.
Onda je jednostavno prestao da spava.
Uhvatila bih ga kako razgovara sam sa sobom.
Priviđale su mu se stvari.
Radio je čudne stvari kojih se nije sećao.
Onda je jednog jutra otišao.
Te noći pozvala je policija i rekla mi da je mrtav.
Tražili su od mene da identifikujem njegovo telo.
Njegovo lice.
Dvadeset pet godina braka,
i to mi je ostalo da ga se sećam.
Jako mi je žao.
Da li je Gabrijel ikada opisao stvari koje je video?
Pokazaću vam.
Treba da ih sve skinem,
ali ne mogu podneti da budem ovde.
Ovo je ono što je Gabrijel rekao da je video.
Stalno je govorio da to pokušava da uđe u njega.
To je Gabrijelov brat.
Poginuo je u nesreći pre 20 godina.
Gabrijel to nikada nije preboleo.
Koliko dugo je to trajalo?
Otkako se vratio s te proklete konferencije
na koju bi odlazio svake godine.
To je zbog toga što je video kako se ona užasna žena ubija.
Ali o tome niko ne izveštava.
Gledao je kako neko vrši samoubistvo i umire?
Da.
Pretpostavljala sam da znate to. -Kako se zvala?
Ne sećam se. Morala bih to da nađem.
Da li je on ikada...
rekao zašto se sve to dešavalo?
Da li je u svemu ovome našao neko objašnjenje?
Kakav ste vi novinar?
Gospođo Munjoz, vaš muž nije bio lud.
Stvari koje je video, one su stvarne. Ja sam ih videla.
Šta si ti, jebena ludača?
Šta? Neka vrsta morbidnog fanatika?
Kako se, jebote, usuđuješ?
Ne, molim vas. Molim vas.
Ono što se desilo vašem mužu dešava se i meni.
Napolje iz moje kuće. Želim da izađeš iz moje kuće, odmah.
Samo vas molim da mi date ime. Molim vas, samo mi dajte ime!
Odjebi iz moje kuće!
Jebote. Sranje.
Da?
Ćao.
Uđi.
Konačno si se rešio onog ružnog žutog kauča.
Šta ima?
Pretpostavljam da nisi ovde da nadoknadiš propušteno
s obzirom da si se hladno ponela pre neki dan.
Treba mi usluga.
Nemoj da postavljaš nikakva pitanja o tome.
Sjajno. Da čujem.
Pre devet dana,
čovek po imenu Gabrijel Munjoz se ubio.
Moram da znam da li je bio spominjan
u nekim drugim nedavnim policijskim izveštajima.
Možeš li to saznati? Ovde, za mene.
Daj, bre. Da li si ozbiljna?
Danas ne radim. Idi u stanicu.
Džoel, molim te?
U redu.
Prokletstvo.
U redu, kako se ono zvaše?
Gabrijel Munjoz.
U redu. Vidim izveštaj o njegovoj smrti.
Da. Ovde je još jedan izveštaj o incidentu
nedelju dana ranije, iz stanice u severnom delu.
Za šta je to bilo? -Dao je izjavu kao svedok.
Odseo je u hotelu gde je neka žena izvršila samoubistvo.
Dobro... A kako se ona zvala? Ta žena?
Andžela Pauel.
Ona je agent za nekretnine.
Šta je ovo?
Jebote. -Šta? Šta je?
To je slika s lica mesta.
Daj da vidim. -Ne.
Daj da vidim. -Ne, ne.
Ne želiš da vidiš ovo. Ovo je dokaz.
Ili samo napred.
Sveca mu.
Rekao sam ti da je odvratno.
Dobro...
Uradi istu pretragu ponovo, ali ovaj put za nju.
Za ženu, Andželu. -Možeš li mi reći o čemu se radi?
Džoel, rekao si da mi nećeš postavljati pitanja.
Ne. Ti si rekla da ti neću postavljati pitanja.
Džoel, potrebna mi je tvoja pomoć.
U redu?
Molim te?
Prethodni izveštaj je zaveden četiri dana pre njene smrti.
To je čudna koincidencija.
Takođe je ispitivana o samoubistvu.
Šta je ovo? Da li je to video datoteka?
To je snimak sa sigurnosne kamere.
Pusti ga. -Učitava se.
Šta je ovo jebote?
Znaš, dan mi je lepo prolazio.
Možeš li da ga premotaš? -Stvarno?
Premotaj ga, Džoel.
Dobro, stani.
Da li se on smeje?
Rouz, ko su ovi ljudi?
Moram da idem.
Kuda ćeš?
Rouz, kuda ćeš? Šta se dešava ovde?
Veoma sam zbunjen trenutno.
Možeš li mi učiniti još jednu uslugu?
Imaš li štampač?
Trevore. Trevore, jesi li ovde?
Ćao. -Zdravo, Rouz.
Šta je ovo? Šta ona radi ovde?
Htela sam da vidim kako si.
Razgovarala sam sa svojim verenikom.
Ja sam je zvao.
Zašto?
Zato što si se ponašala totalno otkačeno.
Ja ne... -Nisam znao šta drugo da radim.
Da li me ti to zezaš?
Obratila sam ti se, osobi kojoj treba da verujem najviše na svetu,
poverila se da sam nasmrt uplašena.
Da si mi potreban.
A ti nisi čuo nijednu reč koju sam rekla.
Ne. Šta misliš zašto sam je zvao?
Samo pokušavam da ti pomognem.
Ne! Samo pokušavaš da izbegneš da se nosiš s tim.
Dobar si dok je sve lako i ugodno,
ali ne daj Bože da bilo šta postane stvarno,
ili čak malo teško.
A ti samo...
Samo misliš kako će to pokvariti tvoj mali savršeni životni plan.
Jesi li ozbiljna? -Da.
Ako se tako osećaš, zašto smo onda uopšte zajedno?
Možda zato što ne znam. -Zašto svi ne udahnemo...
Zašto se ti ne bi raskomotila!
Rouz, da li stvarno odlaziš sada?
Greg. -Rouz, šta radiš ovde? -Da li je Holi tu?
Moram da razgovaram sa njom. -To nije dobra ideja.
Greg, pusti me da razgovaram sa svojom sestrom. Holi!
Dolaziš ovde i razgovaraš sa mnom tako? -Holi, mogu li da razgovaram s tobom,
samo na sekund? -Ne... -Mogu li da razgovaram s tobom?
Ne treba da bude ovde. To nije dobra ideja. Iskreno. -U redu je. -Holi.
Samo idi jebote unutra. -U redu. Dobro.
Isuse.
Dobro, dobro, dobro.
Kako si?
Shvatila sam.
Prokleta sam.
Dobro... -Ili nekako upetljana u kletvu.
Dobila sam to od svoje pacijentkinje.
Bila je prokleta, a onda kada je ona umrla, prenela je to na mene.
I sada mi preti taj entitet.
Entitet? -Ne, ne.
To je ono što je ubilo Brku.
Juče je bilo na zabavi, ali vi niste mogli da ga vidite.
Niko drugi to ne može videti, osim mene.
Isuse Hriste. -Ne, Holi,
znam da je baš teško poverovati,
a i meni je bilo teško da poverujem u početku.
Ali pogledaj ovo. Pogledaj.
Bože. Rouz. Zašto jebote imaš to?
Zato što se ovo desilo drugim ljudima.
I svi su mrtvi. -Rouz.
I ja ću, Holi, biti sledeća!
Rouz, kletve nisu stvarne.
U redu? Imaš neku vrstu...
nervnog sloma.
Šta? Ne, ne. Holi.
Ne slušaš me.
-Rouz.
Upravo to se dogodilo mami.
Zvučiš kao ona.
Otkud bi ti to znala? -Molim?
Nisi bila tu kada se mami stanje pogoršalo.
Gde si jebote bila kada je umrla?
Nemaš pojma o čemu pričaš.
Pošto sam bila starija, dobijala sam ono najgore od maminog ludila.
Morala sam da napustim kuću.
Tako sam jedino mogla da preživim.
I žao mi je
što sam te ostavila samu i što si ti morala da je nađeš.
Znam da te je to sjebalo, i...
I znam da to nije fer. Volela bih da mogu nešto da uradim povodom toga,
ali, Rouz, toliko sam se trudila da nastavim dalje sa svojim životom,
da ostavim sve to sranje iza sebe.
Ti kao da ne možeš da prihvatiš činjenicu
da je mama izgubila razum i da se ubila.
I puštaš da ti to definiše ceo život,
a mene kažnjavaš jer ja to ne želim.
Žao mi je što stvarno pokušavam da pomognem ljudima
umesto da budem neka jebena PTA domaćica koja sedi kod kuće,
koja živi u svom sebičnom, samozadovoljnom malom mehuru!
U redu. Ne znam zašto sam to rekla.
Znaš šta... Neću da radim ovo. Neću da radim ovo s tobom.
Potpuno si traumatizovala Džeksona.
Ne možeš da budeš u mojoj blizini kad si ovakva.
Jebem ti.
Holi?
Jebem ti!
Jebem ti mater!
Džoel? -Zašto mi nisi rekla
o povezanosti tvog pacijenta s ostalima?
Šta... -Nakon što si otišla, nastavio sam da kopam.
Ovi slučajevi? Ovaj isti obrazac. To seže dalje u prošlost.
Do sada sam pronašao 20 slučajeva koji uključuju 19 žrtava samoubistva
s direktnom vezom koja ih sve povezuje.
I stvari koje ovi ljudi rade sebi, Rouz.
Sveca mu.
Čekaj, rekao si 20 slučajeva, ali samo 19 samoubistava.
Jedan od slučajeva ne uklapa se u obrazac.
Neki računovođa, Robert Tali.
Njegov poslovni partner izvrši samoubistvo pred njim,
i četiri dana kasnije, Tali odlazi
i ubija ženu koju nikada ranije nije sreo,
potpuno neočekivano. Ali slušaj ovo, nedelju dana kasnije,
ključni očevidac ubistva
takođe izvrši samoubistvo.
Obrazac se nastavlja. -Znači, živ je? -Da.
On je u pritvoru u Altuni.
Džoel, moram da razgovaram s njim.
Kaži nešto.
Da... hoću.
Samo...
Daj mi sekund. Mislim, Isuse...
Mislio sam da ćeš reći da je ovo neka vrsta
ludog samoubilačkog kulta, ili šema za ucenjivanje.
Mislim, ovo? Ovo je... -Džoel.
U redu. Ostavimo po strani mogućnost da bi nekakva zla,
izuzetna sila uopšte mogla da postoji.
Ti kažeš da ova stvar skače okolo
s osobe na osobu, i tera ih da se ubiju?
Dobro, ali možda to nije samoubistvo.
Kako to misliš? -Moja pacijentkinja je bila prestravljena,
ali nije bila samoubilački nastrojena.
I onda na kraju, cela se promenila.
Kao da je otišla osoba s kojom sam razgovarala.
I nešto drugo je zavladalo.
Dakle, to je kao onaj tip...
Da. -Sa snimka sigurnosne kamere?
Da. Upravo tako.
Bože. Šta koji kurac?
U slučajevima koje si pronašao,
koliko je prošlo između smrti svake žrtve?
Niko od njih nije preživeo duže od nedelju dana.
Neki od njih nisu pregurali ni četiri dana.
Danas mi je bio četvrti dan.
Šta god da se desilo tim ljudima,
neće se desiti tebi.
Obećavam.
Prebaci stražara na kapiju tri.
Hvala. -Neka prođu. U redu su.
Dugujem ti za ovo, Dag.
Samo imate sreće što je otpustio svakog advokata
koji mu je dodeljen. Znaš šta je ovaj tip uradio, zar ne?
Dr Koter pravi psihološki profil
u sličnom slučaju za nas.
Tali je potpuno lud.
Srećno.
Imate samo deset minuta sa njim.
To je najviše što sam mogao da uradim bez sudskog naloga.
Hvala.
ZABRANJEN KONTAKT TOKOM POSETE
G. Tali, moje ime je dr Rouz Koter,
nadala sam se da ćete biti voljni
da odgovorite na neka pitanja o...
Završio sam s odgovaranjem na pitanja. Priznao sam.
Ne interesuje me za šta ste optuženi.
Moram da znam šta ste doživeli u danima koji su prethodili tome.
Imam pacijentkinju,
mladu ženu.
Pre četiri dana, čovek se ubio pred njom.
I od tada ona nešto vidi.
Nešto što se pretvara da su drugi ljudi.
Čovek koga je videla da se ubio,
tvrdio je da je video potpuno istu stvar.
Šta jebote hoćeš od mene?
Šta je to? -Ne znam.
Ne znam. -Zašto su svi ostali koji su to videli mrtvi, a vi živi?
Zašto? Molim vas. G. Tali, možete joj pomoći. U redu?
Molim vas.
Nateraj policajca da ode.
Neće moći, druže.
Nateraj ga da ode, a ja ću ti reći šta znam.
Džoel, molim te.
Biću napolju, u redu?
Pokušao sam da istražim sve što sam mogao o toj stvari.
Bilo je još tih začaranih krugova u prošlosti.
Pronašao sam jedan koji je bio u Brazilu pre nekoliko godina.
Čovek tamo pobegao je iz tog začaranog kruga
tako što je ubio svog komšiju i preneo to ženi svog komšije.
Tvoja pacijentkinja će umreti
ukoliko ona nekoga ne ubije.
To je jedini način da ga se rešite.
Jedini način.
Ona mora da se postara da bude svedoka da to prenese dalje,
jer ovoj stvari je potrebna trauma da bi se proširila.
To mu daje moć. Trauma.
Tvoja pacijentkinja mora da se maksimalno potrudi.
Reci joj da upotrebi neku vrstu oružja.
Nek napravi najveći haos koji može...
Ne mogu da ubijem nekoga!
Ti?
Imaš to?
Ne, ne. Zašto si jebote došla ovde?
Nemoj da mi ga vraćaš.
Izađi odavde! -Žao mi je.
Izađi odavde! Maknite je od mene!
Čekaj.
Šta se desilo tamo? -Ništa.
Šta je rekao?
Ništa.
Ništa?
On je lud, Džoel.
Dr Medlin Nortkot Terapeut
Trevor: Moramo da razgovaramo. Jesi li kod kuće?
Jebem ti.
Šta ti radiš ovde?
Izvinjavam se ako ti je ono juče izgledalo kao zaseda.
To je bio pogrešan pristup. Izvini. -Da.
Mislim da bi trebalo da ideš. -Rouz.
Obe znamo da sam dužna da obavestim vlasti
ako predstavljaš opasnost po sebe ili druge.
Treba da mi pomogneš da me ubediš da nisi opasnost.
Trevor je spomenuo da je bilo priče o duhovima.
Nikada nisam upotrebila reč "duhovi".
Zla bića, dakle. Paranormalno.
Priznala sam mu da mi se priviđaju stvari, isto što sam rekla i tebi.
To se više ne dešava. U redu?
Bio je to stres i nedostatak sna.
Poverila sam mu se, a to je očigledno bila greška.
Ali to je sve.
U redu? Sve je u redu?
Kako se osećaš danas?
Da razmislim...
Prilično sam sigurna da moj verenik misli da sam luda.
Moja sestra me je otkačila.
A sada
moj bivši terapeut
ide u nenajavljene kućne posete
da se uveri da nisam opasna.
Osim toga, stvarno sam dobro.
Hoćeš li da se javiš?
Šta je? -Rouz, ovde Medlin.
Pokušavala sam da te dobijem na mobilni celo jutro.
Veoma sam zabrinuta što se onako završilo juče.
Rouz? Jesi li tu? -Ne.
Halo?
Ne. -Rouz?
Ne. Ne.
Još samo malo, Rouz.
Šta si ti koji kurac?
Molim te.
Ne, ne.
Ne.
Dr Koter.
Zar ne bi trebalo da budete na odsustvu?
Samo da uzmem nešto iz svoje kancelarije.
Karl. Zdravo.
Ne. Ne. -U redu je.
Ne, ne.
U redu je. -Bože.
Ne, ne.
Samo se smiri. -Ne! Ne, ne!
Ne! -Začepi jebote.
Samo se smiri, u redu? Dobro.
Rouz.
Šta ti radiš ovde?
Ne znam.
Rouz, ne smeš biti u blizini pacijenata.
Jebote! Rouz!
Jebem ti!
Rouz, šta radiš ovde?
Ništa.
Ne znam.
Ne znam zašto. Ja...
Zašto ne uđemo zajedno i možemo da razgovaramo?
Ne! Nije bezbedno.
Rouz, mislim da ne bi trebalo da budeš sama trenutno.
Moram da budem sama.
Žao mi je. Moram da idem.
Rouz, mislim da ne treba nikud da ideš.
Samo se smiri, ja ću da telefoniram, u redu?
Rouz. Rouz, ne idi nikud.
Čekaj. Rouz, molim te.
Molim te, ne idi nikud, u redu? Samo saček...
Rouz, čekaj! Rouz!
Džoel. -Rouz, video sam poternicu koja je izdata za tobom
u kojoj piše da si opasna. Šta se jebote desilo?
Znam šta treba da uradim. -Šta? -Ovoj stvari je
potrebno da je sve njene žrtve prenose dalje da bi preživela,
ali ako nema nikoga u blizini, nema načina da bude prenesena.
sve dok sam sama,
Mogu je lišiti onoga što joj treba.
To nema nikakvog smisla.
Tvoj plan je samo da izbegavaš ljude zauvek?
Neću više da bežim, u redu?
Moram se suočiti s tim.
U redu, Rouz, dolazim kod tebe. Samo mi reci gde...
Rouz.
Dušo...
Pomozi mi, molim te.
Mama je pogrešila.
Uzmi telefon.
Pozovi pomoć.
Rouz!
Rouz.
U redu je, dušo.
Dođi ovamo.
Jako mi je žao.
Nisam bila dobra mama.
Želim da budem. Zaista se trudim da budem.
Ali ponekad je previše svega.
U meni je nešto strašno.
Mrzim samu sebe. -Prestani. Prestani.
Stidiš li me se?
Ne.
Zašto si me onda pustila da umrem?
Zašto me nisi spasla? -Nisam ja kriva.
Mogla si da pozoveš pomoć. -Prestani.
Ali nisi. -Prestani.
Želela si da umrem. -Jer sam te se plašila!
Imala sam deset godina
a ti si bila čudovište.
I znam da to nije fer. Trebala ti je pomoć.
Ali nisam mogla.
I nosim tu krivicu
ceo život.
I moram se ratosiljati toga.
Moram se ratosiljati toga.
Ovo nije stvarno.
Ali, Rouz,
tvoj um čini to stvarnim.
Šta si ti?
Zašto mi ovo radiš?
Zato što je tvoj um...
tako primamljiv.
Ne možeš pobeći od svog uma, Rouz.
To je...
To je moj um.
Ni ti od njega ne možeš pobeći.
Rouz!
Sveca mu.
Da li si dobro?
Mogu li da uđem na sekund? -Da, da.
Gde si bila?
Žao mi je.
Žao mi je što sam te uvukla u čitav moj sjebani haos.
Veći deo svog života,
plašila sam se da dopustim ljudima da se previše približe,
jer sam se plašila...
šta bi mogli da vide ako zaista pogledaju.
I tako sam podigla zidove i držala ljude na distanci.
I onda...
Upoznala sam tebe,
i mogla sam da osetim kako se ti zidovi ruše.
I to me je uplašilo.
I tako...
Bila sam sebična, a to nije bilo fer prema tebi.
I tako mi je žao.
I opet sam sebična što uopšte pitam,
ali da li mogu da ostanem ovde i samo...
Samo da spavam?
Da li bi mogao...
da ostaneš sa mnom dok spavam?
Molim te.
Da, naravno da ću ostati sa tobom.
Ostaću s tobom zauvek.
Ne.
Ne, ne.
Ne.
Rouz.
Ne, ne!
Rouz! -Ne.
Rouz, otvori vrata!
Otvori vrata.
Rouz!
Ne!
-Jebem ti.
Drži se. Dolazim!
Ne!
Rouz!
Ne!
Rouz.
Rouz?
Preveo: Bambula