Dr. Cotter.
A férfi is meghal, a nő is meghal. Én is, anyám is. Mindenki meghal.
Nem akarok… Meg fogok…
Nem tudtam szóra bírni.
Nem válaszol, nem reagál.
Csak ezt csinálja.
Igen. Értem.
Köszönöm, Dan.
A nő meghal, anyám meghal. És én is. Mindenki meghal.
Senki sem számít. Sem a nő, sem a férfi nem számít. Anyám sem számít.
Én sem számítok. Soha semmi nem számít. Én sem.
Nem számítok. A férfi is meghal, a nő is meghal.
A férfi meghal, én is meghalok. Mindenki.
Senki nem számít. A nő nem számít, és a férfi sem.
Mindenki meghal. Én is. Senki sem számít. A nő nem számít, és a férfi sem.
Anya nem számít. Soha semmi nem számít. Én sem.
Meg fogok…
A nő meg fog… Mindenki… Meg fogok…
Nem számítok. Meg fogok…
Helló, Carl!
Mi a helyzet?
Haldoklom.
Nem.
Nem hinném.
- Szerintem csak egy újabb mániás epizód. - Kérem, ne…
Ne akarja megmondani.
Nem tudhatja.
Érzem, ahogy körülvesz, feszít.
Félek.
Carl, tudom, hogy amit most átél, azt valóságosnak érzi,
de nem árthat magának.
Ígérem.
A férfi meghal, a nő meghal. Anyám is meghal. Én is meghalok.
Mindenki meghal. Senki sem számít. Ő sem.
Szia, Wanda!
Carl Renkent pár napra megfigyelés alá helyezném. Ártalmatlan.
Csak néhány óránként nézzen rá valaki!
- Úgy lesz. - Köszönöm.
Figyelj, dr. Desai látni akar.
Köszönöm.
Ne! Kérem!
Kérem! Maga ezt nem érti! Nem mehetek be oda! Ne!
Ne! Kérem!
Szabad.
Helló! Maga utalt be egy beteget, nevezetesen…
Sarah Marquetet tegnap kezelésre?
Igen. A nő mániás, drogfüggőségi problémái vannak,
és újra meg újra nálunk köt ki a klinikán.
Rose, nincs biztosítása.
De kezelésre van szüksége.
A vezetőség háborog, hogy még egy ágyat saját zsebből kell állnunk.
A vezetőség mutathatna némi érdeklődést a munka iránt, amit végzünk.
Nem az ítélőképességét vonom kétségbe. Csak legközelebb szóljon előre!
- Rendben? - Igen.
Oké. Sajnálom!
Csak nem a tegnap késő esti műszak óta bent van?
Dr. Cotter.
Laura Weaver, 26 éves. Végzős hallgató.
Rendzavarás miatt feljelentették.
- A mentők hozták be. - Van pszichés múltja?
Nincs, de a rendőri jelentés szerint múlt héten részese volt egy incidensnek.
Miféle incidensnek?
Egy professzora az egyetemen kalapáccsal agyonverte magát.
- Egyetlen tanúként bevitték kihallgatni. - Egy kalapáccsal?
Helló!
Laura?
A nevem dr. Cotter. Terapeuta vagyok.
Leülünk?
Rendben.
Tudom, hogy ideges.
Semmi baj.
Csak csevegni szeretnék.
Ez egy biztonságos hely, ígérem.
Nem nekem.
Miért mondja ezt?
Jöjjön! Üljünk le!
Légy szíves!
Oké, felteszek néhány kérdést, ami lehet, hogy hülyén hangzik.
Milyen nap van ma?
Csütörtök.
És milyen hónap?
Október. Nem vagyok őrült.
- Senki sem állítja. - Nem, de értse meg!
Doktorandusz vagyok. Nem valami dilis. Oké?
Vegyünk egy nagy levegőt, és mondja el, mi folyik itt!
Látok valamit.
Olyasmit, amit rajtam kívül senki más.
Tudom jól, hogy őrültségnek hangzik.
De ez… Erre a dologra, nem tudok magyarázatot találni.
Mi az, amit lát?
Úgy néz ki, mint egy ember, de nem az.
Nem igazán értem.
Úgy néz ki, mint az emberek. De mindig más.
Néha úgy tesz, mintha egy ismerősöm lenne.
Néha egy véletlenszerű idegen. Néha…
Néha meg, mint a nagyapám, aki hétéves koromban a szemem láttára halt meg.
De minden esetben ez az izé az.
Ez… Olyan, mint…
Mintha felvenné az emberek arcát, mint valami maszkot.
Rendben. Most is látja, itt van?
Mi történik, amikor feltűnik?
Csak mosolyog rám.
De nem barátságosan. Vérfagyasztó, még sosem láttam ilyet.
Valahányszor meglátom, az a hátborzongató érzés fog el,
hogy valami rettenetes dolog fog történni.
Soha nem féltem még úgy, mint amikor meglátom.
Laura, maga vagy bárki más a családjából tapasztalt valaha hallucinációkat?
Ez nem hallucináció! Ez valóság!
Nem érti. Tesz velem dolgokat. Mindenféle szarságot idéz elő körülöttem.
Átvette az irányítást az egész életem, az elmém felett, és…
mond nekem dolgokat.
Azt mondta, hogy ma… Ma van a…
Ma lesz az a nap, amikor én… Meg fogok…
Oké. Rendben van.
Semmi baj!
Tudom, hogy mindazt, amit most átél, hihetetlenül valóságosnak érzi.
Olykor, amikor túl nagy az érzelmi nyomás,
vagy intenzív traumát élünk át, az elménk megpróbál…
Maga nem figyel rám.
Szent isten!
Kurvára meg fogok halni, és senki sem fog hinni nekem.
Oké. Laura, semmi baj!
Istenem!
Hé, semmi baj! Laura!
Hé, kérem, nézzen rám!
Semmi baj!
Nézzen rám!
Uramisten! Ne!
Ne! Itt van!
- Hagyj! - Laura, nyugi!
- Egyedül vagyunk. - Ne!
- Nincs itt más. - Ne!
Ne!
Atyaég!
Vészhelyzet a 2-esben. Küldjék a biztonsági személyzetet!
Gyorsan.
Laura?
MOSOLYOGJ
Kezelték már itt valaha Ms. Weavert?
Nem.
Elmondható róla, hogy tipikus beteg volt, mint a többi?
Ez egy sürgősségi pszichiátriai osztály.
Itt nem létezik olyan, hogy tipikus.
Értem. De kettyós volt, igaz?
Azt mondta, kettyós?
Csak a véleményére lennénk kíváncsiak a mentális állapotát illetően.
Valószínűleg egyfajta… akut poszttraumás pszichózisban szenvedett.
Paranoiás téveszméi voltak.
Miféle téveszmék?
Meg volt győződve arról, hogy valami… egyfajta gonosz jelenlét kísérti.
Jujj!
Tudja, a családja elé kell állnunk, és valami magyarázatot kell nekik adnunk.
Szóval keresünk valamit, amitől netalán értelmet nyer ez az egész.
Ha van esetleg bármi támpont, amit adni tud, az sokat segítene.
Mielőtt meghalt…
csak… mosolygott.
Ja, nekem kurvára őrültnek hangzik.
Rose!
Bocsánat. Megijesztettelek?
Nem hallottalak bejönni. Fenébe!
- Szia!
Szia!
Mi a baj?
Semmi. Bocs!
Valami nem stimmel.
Ma meghalt egy beteg.
Az én betegem.
Hé, gyere ide!
Sajnálom!
A szemem láttára történt.
Szörnyű volt.
Úgy sajnálom! Hogy segítsek?
Ez kezdetnek megteszi.
Talán le kéne mondanunk a ma esti vacsorameghívást.
Nem lehet.
Holly felfogadott egy szittert,
és nagyobb fejfájás lesz ő nekünk, ha nem megyünk.
Na ne! Még hogy Holly fejfájás?
Hé!
Bocs, még te beszélsz a fáradtságról?
Most, hogy Jackson elsős lett, szó szerint mindennap reggel 6-kor kelek,
reggelit készíteni és ebédet csomagolni.
Isten tudja, milyen vegyszeres szemetet szolgálnak fel a menzán.
Aztán fuvarozhatom a suliba, alig van időm a saját dolgaimra.
Hetek óta nem voltam Pilatesen. A testem gajra ment.
Aztán érte kell mennem a suliba,
majd vihetem fociedzésre, vagy úszásra, karatéra, színházba.
Ja és elkezdett spanyolra járni.
Úgy értem, őrület, hogy zajlanak a hétköznapjaim.
Szombaton jöttök, ugye?
Tessék?
Bocs, mi lesz szombaton?
- Ez most valami vicc? - Hű!
Rose, Jackson szülinapja, most lesz hét. Már vagy ötször szóltam.
Nem tudok. Dolgozom.
- Dolgozol? Szombaton? - Szombaton is dolgozom.
Na ezért kéne otthagynod azt az embertelen kórházat,
- és magánpraxisban… - Embertelen?
- Nem az. - …emberi időbeosztásban dolgoznod.
Rose, tuti van egy csomó őrült odakint, aki fizetni is hajlandó lenne az idődért.
Nagyon köszönöm a hozzászólásodat, Greg. Igazán kedves.
Mármint, miért legyen az ember orvos, ha nem válhat piszok gazdaggá?
Viccelsz, ugye?
Rose imádja. Ingyen is csinálná.
Apropó elpazarolt kereseti lehetőségek,
- eladhatnánk azt a kurva házat. - Ne kezdd!
Nem értem. Ott áll üresen.
Abban a házban nőttünk fel.
Az egy romhalmaz. Legalább kapnátok valamit a földért.
Befognátok végre a pofátokat?
Hűha!
Köszönöm.
Köszönöm szépen.
Már nagyon ki voltam erre éhezve.
ÉJSZAKAI ÜZEMMÓD RENDSZER ÉLESÍTVE
Jól vagy?
Igen.
Jó reggelt, doki!
Jó reggelt!
Szia! A tegnapi beteg, Laura Weaver…
Kaptunk egy rendőri jelentést egy másik ügyről, aminek részese volt.
- Átküldenéd nekem? - Meglesz, doki.
Ja és Jane Parkkal lett volna terápiás ülésem.
Igen, az éjjel csomókban kitépkedte haját és lenyelte az egészet.
Levitték az orvosi részlegbe gyomormosásra.
Jesszus!
Rose!
- Mit… Mit csinálsz… - A közelben járőröztem,
és arra gondoltam, hogy…
Tegnap nem igazán tudtunk beszélgetni, kivéve ezt az egész… dolgot.
Csak akartam, hogy tudd, amikor befutott a hívás,
fogalmam sem volt róla, hogy érintett vagy.
Bocs, ha furán jött ki.
Ez a munkád. Megértem.
Hogy vagy?
Joel, miért vagy itt?
Mint mondtam, erre járőröztem, és csak…
arra gondoltam…
megnézem, hogy vagy.
Nem lehet könnyű neked a tegnap történtek után.
Oké. Nagyra értékelem, de nem kell idejönnöd rám nézni.
Rendben.
Igen, jogos, úgy értem… Bocsánat.
Mennem kell dolgozni.
- Jó. - Szia!
Ugye tudja, hogy eljegyezték?
Igen.
Én facér vagyok.
TANÚVALLOMÁS TANÚ NEVE: LAURA WEAVER
Weaver állítása szerint Muñoz egy kalapáccsal a kezében közeledett felé,
majd agyonverte vele saját magát
Muñoz mosolygott rá
- Halló! - Szia!
Bocsánatot akartam kérni a tegnap este miatt.
Nem szabadott volna úgy rád szállnom.
Nem, én…
Nekem kéne bocsánatot kérnem.
Sok mindenen megyek most keresztül.
Nem voltam túl jó társaság.
Jó. Ha nem tudsz jönni az unokaöcséd bulijára, legalább lepd meg valamivel!
Ha ötletre van szükséged, imádja az elektromos modellvasutakat.
Fura a hangod. Jól vagy?
Igen, persze, jól vagyok.
Helló, Carl!
Ma hogy érzi magát?
Carl!
Carl?
Ő is meg fog halni. Én is meg fogok halni.
- Mindenki meghal. - Nézzen rám!
Meg fog halni.
- Meg fog halni. - Segítség!
Segítség! Ezt a beteget az 5150-esben
- le kell kötözni! - Gyerünk!
Ne!
Agresszív volt.
Pszichotikusan viselkedett.
Carl Renken már vagy tucatszor járt nálunk,
és agresszív viselkedést távolról sem mutatott soha.
- Azt hiszi, hogy kitaláltam? - Nem.
De tegnap egy betege, akit kezelt, brutálisan meghalt a szeme láttára.
Amikor azt feltételezte, hogy Carl Renken veszélyt jelent önmagára,
lehet, hogy az elméje arra reagált?
Lehetséges, hogy félreértettem a helyzetet és túlreagáltam.
Oké.
Nos, a következőt fogjuk tenni.
- Kivesz egy hét fizetett szabadságot. - Morgan, erre semmi szükség.
Hónapok óta végig 80 órás heteket dolgozik.
Félek, hogy aludni sincs ideje.
Nem tudunk segíteni a betegeken, ha mi magunk sem vagyunk jól.
A klinika érdekében pihenjen egy hetet, és szellőztesse ki a fejét!
Csak szedje össze magát, és jöjjön vissza, jó?
Trevor Bocs, elhúzódik a meló.
Remélem, ma jobb napod volt
Bassza meg!
- Halló? - Itt a First Line Security.
Megadná a nevét és a jelszót?
Rose Cotter.
„Acapulco.”
Asszonyom, riasztást észleltünk.
Igen, a házam hátsó ajtaja nyitva van.
Egyedül van a házban, hölgyem?
Igen.
Biztos benne?
Tessék?
Biztos hogy nem engedtél be valamit, Rose?
Nézz hátra!
Francba!
Halló?
Itt a First Line Security.
Megadná a nevét és a jelszót?
Kívül-belül átfésültünk a házat. Minden tiszta.
Mi a helyzet a hátsó ajtóval?
Lehetséges, hogy legutóbb nem reteszelte be rendesen?
Nem tudom. Talán.
Ne aggódjon emiatt! Ilyen téves riasztások előfordulnak.
Ha észlel még valamit, csak telefonáljon!
Oké.
Jó estét, uram!
Jó estét!
Mi történt?
Bajszos?
Bajszos!
Szóval, van valami oka, hogy élesítetted a riasztót?
Őszintén szólva, nem emlékszem.
Biztos csak véletlenül élesítettem, vagy ilyesmi.
Véletlenül?
Ne haragudj!
Csak ma egész nap olyan ködös a fejem, kába vagyok meg hátborzongató érzésem van.
És volt ez a fura incidens a klinikán, aztán meg…
a főnököm azt mondta, vegyek ki…
Ne haragudj!
- Minden rendben van. - Biztos?
Persze, jól vagyok. Csak kieresztettem a gőzt.
Oké.
Segítesz megkeresni Bajszost?
Sehol sem találom.
Hogyne.
Rose, megint összetörtél egy poharat?
Bajszos?
Gyere elő, cicus!
Kérlek!
Bajszos!
Úgy néz ki, mint az emberek. De mindig más.
Néha úgy tesz, mintha egy ismerősöm lenne.
Néha egy véletlenszerű idegen. Néha…
Néha meg, mint a nagyapám, aki hétéves koromban a szemem láttára halt meg.
De minden esetben ez az izé az.
Csak mosolyog rám, de nem barátságosan.
Vérfagyasztó, még sosem láttam ilyet.
Ha meglátom, az a hátborzongató érzés fog el,
hogy valami rettenetes dolog fog történni.
Uramisten! Ne!
Ne! Itt van! Kérlek!
Hagyj! Kérlek! Ne!
Vészhelyzet a 2-esben. Küldjék a biztonsági személyzetet! Gyorsan.
Laura?
Rose!
Laura?
Rose!
Rose?
Hé! Szent isten! Rose! Hé!
Mi a fene? Rose, tedd le azt a kést!
Rose!
Jó napot!
Rose?
Micsoda meglepetés!
Nem feltétlenül a vér látványa zaklatott fel.
Sokkal inkább…
az arca.
A tekintete.
Mit érzett ekkor?
Rettegést, természetesen.
Hogy sebezhető vagyok.
Bűnös.
Bűnös?
Nos, az én páciensem volt.
Egy zavart fiatal nő volt, akivel alig tíz perce találkozott.
Igen, csak…
Úgy érzem, rögzültem rajta.
Nem tudom, érti, kiverni a fejemből.
Gondolt már arra, hogy a rögzültségének valódi kiváltó oka
lehet, hogy valójában az anyja öngyilkossága?
Még mindig magát hibáztatja?
Ez…
Most tényleg nem szeretném újra felidézni a múltamnak ezt a részét, szóval…
Akkor miről szeretne beszélni?
Azt reméltem, hogy felír nekem némi Risperdalt.
Az eset óta…
azzal a pácienssel…
látok dolgokat…
és hallok dolgokat.
Biztosra veszem, hogy csak poszttraumás tünetek.
Kerüljük az öndiagnózist!
Mi az, amiket lát és hall?
A betegemmel történtek visszhangjait.
Tudja, csak amolyan stressz okozta hallucinációk múló pillanatai.
De amikor megtörténnek, olyan…
kézzel foghatóak és nyugtalanítóak.
Rose, az én szemszögemből nem tűnik téveszmésnek vagy zavartnak.
Pszichotikusnak főleg nem.
Az a véleményem, hogy ez az incidens a páciensével
régi szorongásokat hozott elő, amit súlyosbít a stressz és az alváshiány.
Vannak sebei, amelyek sosem gyógyultak be teljesen.
Lehet, hogy soha nem is fognak. A trauma sajnos ilyen.
De megtanulhatja uralni.
Folytatta a praktizálást
a történtek hatása alatt is?
- Nem. Tartok egy rövid szünetet. - Jól van.
Használja ki az időt, és csináljon valami egészen mást!
Valamit, ami eltereli a figyelmét a stresszt kiváltó tényezőkről.
És úgy gondolom, az is hasznos lenne…
ha folytatnánk a rendszeres üléseinket.
Persze.
És mi a helyzet a Risperdallal? Csak, tudja…
Beszéljünk újra a jövő héten, mielőtt még bármit is felírnék!
Addig is, hívjon nyugodtan bármikor!
Hogyne.
Nem, fehérboros fröccsöt kértem. Jézusom!
- Te jó ég! Eljöttél! - Szia! Itt a meglepi.
Gyere be!
Azt hittem, dolgoznod kell.
- Gondoltam, kiveszem a délutánt. - Add ide!
Hé, Greg! Mit csinálsz? Mondtam, hogy azt még ne hozd ki!
Egek!
Csajok, helyre kell tennem a debil férjemet.
Odakísérnétek a húgomat a felnőtt frissítőkhöz?
Persze. A konyhában van a dugi pia. Gyere!
Várj! Te vagy az a terapeuta, ugye?
Igen, én vagyok.
Fantasztikus! Kérhetek tanácsot?
Boldog szülinapot
Boldog szüli…
Annyira király!
Gracias, Harper. Gracias, Harper anyukája.
Az Rose nénitől van.
Nyisd ki!
Szakítsd szét!
Mit kaptál, édesem?
Ne!
- Uramisten! - Ne! Bajszos.
- Mi a fene bajod van? - Ez nem lehet igaz.
BAJSZOS
Nem. Nem, esküszöm, nem én tettem.
Nem én. Nem én voltam, esküszöm.
Hinnetek kell nekem, kérlek!
Valaki higgyen nekem, bassza meg!
Mi a fasz vagy te? Hagyjál már békén, baszd meg!
Ti is látjátok őt. Látnotok kell őt.
Kérlek, Holly, mondd, hogy látsz valakit!
Kérlek!
- Szia, Rose! - Basszus!
Hallom, behozták a sürgősségire. Meg akartam nézni, hogy van.
Jól vagyok.
Csak egy baleset volt. Köszönöm.
Rendben. Azt mondták, hogy szorongásos rohama volt.
Rose, őszinte leszek, aggódom.
És ezt barátként mondom, de szerintem beszélnie kéne valakivel.
Jár pszichológushoz?
Rose, figyel rám?
FÁJDALOMMÉRŐ DIAGRAM Nincs fájdalom
Várj!
El kell mondanom valamit,
és szeretném, ha tudnád, hogy nem vagyok őrült, oké?
- Oké.
Történik velem valami.
Valami, amit számodra nagyon nehéz lesz elhinni.
Talán jobb lenne, ha bemennénk.
Ne, várj! Hallgass meg!
Ne haragudj!
Nagyon sajnálom.
Oké.
Valami fenyeget engem.
Valamiféle gonosz entitás vagy energia.
Nem igazán tudom, hogy mi az, de…
de azt hiszem, ez ölte meg a páciensemet.
Mert az elmondása szerint ugyanezeket tapasztalta a halála előtt.
És most valahogy rám telepedett.
És…
Csak nagyon félek, hogy valami rossz fog történni.
Kérlek, mondj valamit!
Mit akarsz, mit mondjak?
- Azt akarom, hogy higgy nekem. - Kibaszott szellemekről beszélsz.
Nem. Ez nem…
Ez nem szellem.
Ez valami más.
Oké.
Sajnálom.
Nem megy.
Ez most kurvára nem megy.
Ne! Trevor!
Hé, várj! Ne! Nem sétálhatsz el!
Szeretném, ha… Nem figyelsz arra, amit mondok.
Oké, Rose. Mi a frászt kéne mondanom, mégis mit reagálhatnék erre?
Hallod te magad? Egek! Őrültségeket beszélsz.
Nem vagyok őrült!
Ne haragudj!
Genetikai eredetű, nem igaz?
Mi?
Ez a mentális betegség.
Örökölhető a szülőktől. Utánanéztem.
Miért néztél utána?
Mert…
tudni akartam, mit veszek a nyakamba egy egész életre.
Vagy igazságtalan volnék?
Én bemegyek.
Ne! Kérlek, Trevor! Veszélyben vagyok!
Rose!
- Te nyírtad ki Bajszost? - Nem!
Nem! Én nem… Nem én tettem.
Akkor mondd, mégis mi történt vele?
Az az… izé volt.
Trevor, kérlek!
Kérlek!
TANÚVALLOMÁS TANÚ NEVE: LAURA WEAVER
Gabriel Muñoz a St. Agatha Főiskola könyvtárában.
Gabriel Muñoz St. Agatha Főiskola
Professzor öngyilkos lett
A St. Agatha Főiskola professzora egy diákja előtt oltotta ki életét
Rose!
Gyere ide!
Rose!
Kicsim!
Kérlek, segíts!
- Mami hibát követett el. - Nem.
Nem.
Rose!
- Figyeljen már oda! Megőrült? - Bocsánat! Elnézést!
Mrs. Muñoz?
Először apró változásokat vettem észre rajta.
Aztán minden olyan gyorsan történt.
Feszült volt.
Paranoiás.
Az éjszaka közepén felébredt, és sikoltozott.
Soha nem hallottam még sikoltozni.
Aztán többé már aludni sem tudott.
Többször azon kaptam, hogy magában beszélget.
Látott dolgokat.
Furcsa dolgokat csinált, amikre úgy tűnt, nem is emlékszik.
Aztán egy reggel eltűnt.
Aznap este felhívott a rendőrség, és közölték, hogy meghalt.
Megkértek, hogy azonosítsam.
Az az arc!
Huszonöt év házasság után így kell emlékeznem rá.
Nagyon sajnálom.
Mesélt Gabriel valaha arról, hogy pontosan milyen dolgokat látott?
Megmutatom.
Ki kéne hajítanom az egészet,
de riaszt ez a hely.
Gabriel ezt mondta, hogy ez az, amit látott.
Folyton azt hajtogatta, hogy megpróbál belé hatolni.
Ő Gabriel bátyja.
Balesetben halt meg.
Húsz évvel ezelőtt.
Gabriel sosem tette túl magát rajta.
Mióta tartott ez a dolog?
Amióta visszatért arról az átkozott éves konferenciáról.
Az a nőszemély az oka, aki a szeme előtt ölte meg magát.
De erről senki sem számol be.
Végignézte, ahogy valaki öngyilkos lett?
Igen.
- Azt hittem, hogy tudja. - Hogy hívták?
Nem emlékszem. Utána kellene néznem.
Beszélt arról valaha…
hogy miért történt mindez?
Talált bármi magyarázatot minderre?
Miféle riporter maga?
Mrs. Muñoz, a férje nem volt őrült.
A dolgok, amiket látott, valódiak. Én is láttam.
- Ki maga, egy kibaszott elmebeteg? - Mi?
Valamiféle morbid fanatikus? Hogy van pofája?
Nem, kérem! Kérem!
Az történik velem is, ami a férjével történt.
Kifelé! Azonnal tűnjön el a házamból!
Kérem, csak a nevét árulja el!
Takarodjon a házamból!
Bassza meg! A francba!
Igen?
Szia!
Kerülj beljebb!
Végre megszabadultál attól a ronda sárga kanapétól.
Szóval, mi a helyzet?
Felteszem, nem csevegni jöttél,
főleg a múltkori rideg bánásmód után.
Kéne egy szívesség.
De kérlek, ne tegyél fel kérdéseket róla!
Csodálatos! Na jó, hadd halljuk!
Szóval, kilenc nappal ezelőtt,
egy Gabriel Muñoz nevű férfi öngyilkos lett.
Tudnom kell, a közelmúltban szerepelt-e a neve másik rendőri jelentésben is.
Ki tudnád deríteni? Itt és most. A kedvemért.
Ugyan már! Ez most komoly?
Ez az egyetlen szabadnapom. Menj az őrsre!
Joel, kérlek!
Jól van.
Az istenit!
Rendben, hogy is hívták?
Gabriel Muñoz.
Oké. Itt a jelentés a haláláról.
És van itt egy másik jelentés egy egy héttel korábbi esetről,
egy északi körzetből.
Mivel kapcsolatos?
Tanúvallomást tett.
A hotelben, ahol megszállt, egy nő öngyilkos lett.
Oké. És mi volt a neve annak a nőnek?
Angela Powell.
Ingatlanügynök.
Ez meg mi?
- Bassza meg! - Mi van? Mi az?
Egy kép a helyszínről.
- Hadd lássam! - Nem!
- Mutasd! - Nem!
Nem akarod látni. Ez egy bizonyíték.
Vagy tudod mit, csak tessék!
Szent isten!
Mondtam, hogy borzalmas.
Oké.
Szeretném, ha most neki is utánanéznél.
A nőnek, Angelának.
Elmondanád, mi ez az egész?
Joel, azt mondtad, hogy nem fogsz kérdezősködni.
Nem. Te mondtad, hogy nem fogok…
Szükségem van a segítségedre.
Oké?
Kérlek!
Volt egy korábbi jelentés, négy nappal a nő halála előtt.
Ez elég furcsa egybeesés. Őt is egy öngyilkosságról kérdezték ki.
Mi ez? Ez egy videó fájl?
Ez egy biztonsági kamera felvétele.
- Játszd le! - Csak… Épp töltődik.
Mi a frász ez?
Tudod, olyan jól alakult a napom.
- Visszatekernéd? - Ez most komoly?
Tekerd vissza, Joel!
Oké, állj!
Ez mosolyog?
Rose, kik ezek az emberek?
Mennem kell.
Hová mész?
Rose, hová mész? Mi folyik itt?
- Semmit nem értek. - Megtennél még egy szívességet?
Van nyomtatód?
Trevor! Trevor, itt vagy?
Szia!
Helló, Rose!
Mi ez? Ő mit keres itt?
Látni akartam, hogy van.
A vőlegényemhez beszéltem.
Én hívtam ide.
Miért?
Mert úgy viselkedsz, mint aki teljesen megtébolyult.
- Én nem… - És nem tudtam, mi mást tehetnék.
Te most szórakozol velem?
Hozzád fordultam. Akiben a világon a legjobban kellene bíznom,
és megosztottam veled, hogy halálra vagyok rémülve.
Hogy szükségem van rád.
És meg sem hallottad, amit mondtam.
Szerinted, miért hívtam őt ide?
- Csak segíteni próbálok neked. - Nem!
Arra játszol, hogy ne neked kelljen megbirkóznod ezzel.
Addig okés neked, amíg minden könnyed és kellemes,
de isten ments, hogy bármi valós vagy nehéz helyzettel kelljen szembenézni!
És te csak…
arra gondolsz, hogy ez mennyire fogja elbaszni a tökéletes terveidet.
- Bakker! Most komolyan beszélsz? - Igen.
Ha így érzel, akkor miért vagyunk egyáltalán együtt?
- Magam sem tudom. - Vegyünk egy nagy levegőt…
Maga csak kibaszottul érezze magát otthon!
Rose, te most tényleg csak úgy elsétálsz?
- Greg! - Rose, mit keresel itt?
- Holly itt van? Beszélnem kell vele. - Aligha jó ötlet.
- Hívd ide a nővéremet, baszd meg! Holly! - Idejössz sértegetni?
Holly, beszélhetnénk egy percre?
- Nem hinném… - Beszélhetnénk?
Szerintem nem jó ötlet. Őszintén.
- Minden rendben. - Holly!
- Menj be a picsába! - Nem hiszem… Hát jó. Rendben.
Jézusom!
Oké.
Hogy vagy?
Most már tisztán látok.
Megátkoztak.
Vagy valahogyan belebonyolódtam egy átokba.
A betegem adta át.
Meg volt átkozva, és amikor meghalt, átruházta rám.
És most engem fenyeget ez a… ez az entitás.
- Egy entitás? - Igen. Ez ölte meg Bajszost.
Ott volt a tegnapi partin is, csak ti nem láttátok.
Senki más nem látja, csak én.
Jézus Mária!
Nem. Nézd, Holly! Tudom, hogy nehéz elhinni,
és eleinte nekem is nehezemre esett elhinni.
De nézd! Nézd meg ezt!
Te jó ég, Rose! Mi a fenéért van ez nálad?
Mert ez másokkal is megtörtént.
- És mind halottak. - Rose!
Én leszek a következő!
Rose, átkok nem léteznek.
Oké? Amit átélsz, az valamiféle…
összeomlás.
Tessék? Nem. Holly!
Nem figyelsz rám.
- Nem érted, amit mondok. - Rose!
Pontosan ez történt anyával is.
Pont úgy beszélsz, mint ő.
Honnan a francból tudhatnád?
- Tessék? - Nem voltál ott anya idegösszeomlásakor.
Hol voltál, amikor meghalt?
Fogalmad sincs, miről beszélsz.
Idősebbként nekem jutott ki legjobban az elmebajából.
Kurvára el kellett hagynom a házat. Ha maradok, belehaltam volna.
És… sajnálom…
hogy magadra hagytalak, és hogy neked kellett rátalálnod.
Tudom, hogy ez cseszett el téged, és…
Tudom, hogy nem fair. Bár tehetnék ellene valamit!
De, Rose, nagyon igyekeztem továbblépni, magam mögött hagyni azt a sok szart.
De te képtelen vagy elfogadni a tényt,
hogy anya megőrült és megölte magát.
Hagyod, hogy ez határozza meg az életed, és engem büntetsz érte.
Bocs, hogy próbálok segíteni az embereken,
ahelyett, hogy egy kibaszott szülőikre járó háziasszony lennék,
aki a saját önimádó és önelégült kis buborékjában él!
- Oké. - Nem tudom, miért mondtam ezt.
Tudod mit, én ezt nem csinálom. Nem fogok erről vitázni veled.
Durván traumatizáltad Jacksont, érted?
Ilyen állapotban ne gyere a közelünkbe!
Bassza meg!
Holly?
Bassza meg!
A kurva anyád!
Joel?
Miért nem említetted a beteged kapcsolatát a többiekkel?
- Mi… - Miután elmentél, tovább kutattam.
Minden esetnél ugyanaz a minta. Régre nyúlik vissza.
Húsz esetet találtam 19 áldozattal, és mind közvetlen kapcsolatban áll.
És amiket ezek az emberek magukkal műveltek, Rose. Szentséges ég!
Várjunk csak, azt mondtad, 20 eset volt, de csak 19 öngyilkosság.
Az egyik eset felborítja a mintát. Egy könyvelő, Robert Talley.
Az üzlettársa a szeme előtt ölte meg magát,
és négy napra rá Talley kinyírt egy nőt, akit nem is ismert, teljesen váratlanul.
De ezt hallgasd, egy héttel később,
a gyilkosság szemtanúja szintén öngyilkos lesz.
A minta folytatódik.
- Szóval, életben van? - Igen.
Altoonában ül a fogdában.
Joel, beszélnem kell vele.
- Kérlek, mondj valamit! - Igen, fogok,
csak…
Adj egy percet! Jézusom!
Azt hittem, azt mondod majd, hogy ez egy
őrült öngyilkos szekta vagy zsarolásos ügy.
- Na de ez? Ez egy… - De, Joel.
Oké.
Tekintsünk el annak lehetőségétől,
hogy ez a paranormális, gonosz erő egyáltalán létezhet.
Azt akarod mondani, hogy ez az izé ugrál
emberről emberre, és öngyilkosságra készteti őket?
De lehet, hogy ez nem öngyilkosság.
Hogy érted ezt?
Oké. Szóval, a páciensem rettegett, de nem volt öngyilkos hajlamú.
Aztán a végén az egész lénye megváltozott.
Olyan volt, mintha az a személy, akivel beszéltem, eltűnt volna.
És valami más vette át az uralmat felette.
Szóval, ez olyasmi, mint a fickó esetében.
- A biztonsági kamerás felvételen? - Igen. Pontosan olyan.
Uramisten! Mi a fene?
Az eseteknél, amiket találtál…
mennyi idő telt el az egyes áldozatok halála között?
Egyikük sem élt tovább egy hétnél.
Voltak, akik még a negyedik napot sem éltek túl.
Ma van a negyedik napom.
Hé!
Bármi is történt azokkal az emberekkel, veled nem fog.
Ígérem.
Őrséget a hármas kapuhoz!
- Köszönöm. - Nyissátok ki! Rendben vannak.
TILOS BESZÉLGETNI
Jövök neked eggyel, Doug.
Szerencséd van, hogy minden kirendelt ügyvédjét elküldte.
Ugye tudod, mit tett a tag?
Dr. Cotter pszichológiai profilt készít nekünk egy hasonló ügyben.
Nos, Talley teljesen elmeháborodott.
Szóval, sok szerencsét!
Nézd, csak tíz percet kaptok vele.
Bírósági végzés nélkül nem megy több.
Nos, nagyra értékelem.
NINCS ÉRINTÉS A LÁTOGATÁS SORÁN
Mr. Talley, a nevem dr. Rose Cotter,
és reméltem, hogy hajlandó lesz válaszolni néhány kérdésre egy bizonyos…
Minden kérdést megválaszoltam. Bevallottam.
Engem igazából nem az érdekel, amivel megvádolták.
Azt szeretném tudni, hogy mit tapasztalt az azt megelőző napokban.
Van egy betegem…
egy fiatal nő.
Négy nappal ezelőtt egy férfi öngyilkos lett a szeme láttára.
És a történtek óta lát valamit.
Valamit, ami úgy tesz, mintha ember lenne.
A férfi, aki a szeme láttára lett öngyilkos,
azt állította, hogy ő is pontosan ugyanezt látta.
Mi az istent akar tőlem?
- Mi ez a valami? - Nem tudom.
Nem tudom.
Hogy lehet az, hogy mindenki más, aki látta, halott, maga viszont él?
Mi az oka? Kérem!
Mr. Talley, maga segíthet rajta. Oké?
Kérem!
Küldje ki a zsarut!
Arról szó sem lehet, haver.
Küldje ki, és elmondom, amit tudok!
Joel, kérlek!
Odakint leszek, rendben?
Megpróbáltam mindent felkutatni erről, amit csak tudtam.
Voltak más láncok is a múltban.
Találtam egyet pár évvel ezelőtt Brazíliában.
Egy férfinek úgy sikerült megtörnie a láncot…
hogy megölte a szomszédot, átadva a szomszéd nejének.
A betege meg fog halni,
hacsak nem öl meg valakit.
Ettől csak így lehet szabadulni.
Ez az egyetlen módja.
És kell, hogy legyen egy tanú, akinek átadja,
mert ez az izé trauma útján terjed.
Ez adja az erejét. A trauma.
A páciensének ügyesen kell csinálni.
Mondja neki, hogy használjon hozzá fegyvert!
Legyen minél véresebb a gyilkosság…
Nem ölhetek meg valakit!
Maga?
Maga kapta el?
Ne! Mi a picsáért jött ide?
Nem fogja visszaadni nekem.
- Tűnjön innen! Tűnjön el! - Sajnálom.
Tüntessék el a közelemből!
Hé!
Hé! Várj!
- Mi történt odabent? - Semmi.
Mit mondott?
Semmit.
Semmit?
Ez egy kibaszott eszement, Joel!
Dr. Madeline Northcott terapeuta
Trevor Visszajönnél, kérlek?
Merre vagy? Beszéljünk! Otthon vagy?
Bassza meg!
- Mit keres itt? - Elnézést, hogy tőrbe csaltuk tegnap.
- Nem volt helyénvaló. Sajnálom. - Bizony.
- Azt hiszem, jobb, ha távozik. - Rose,
tudja, hogy kötelességem értesíteni a hatóságokat,
ha veszélyt jelent önmagára vagy másokra.
Segítsen meggyőződni, hogy nem jelent veszélyt!
Trevor azt mondta, szellemekről beszélt.
Sosem használtam ezt a szót.
Akkor gonosz lények. Paranormális entitás.
Elárultam neki, hogy láttam dolgokat, ugyanazt, amit magának is mondtam.
De már elmúlt, oké? A stressz és az alváshiány okozta.
Megbíztam benne, és ez nyilvánvalóan hiba volt.
De ennyi.
Oké? Jók vagyunk?
És ma hogy érzi magát?
Hadd gondolkozzam!
A vőlegényem alighanem őrültnek tart.
A nővérem épp az imént… zárt ki teljesen az életéből.
És most…
a volt terapeutám bejelentés nélküli látogatásokat tesz,
hogy ellenőrizze, nem jelentek-e veszélyt.
Ezt leszámítva nagyszerűen vagyok.
Nem kéne felvennie?
Mi van?
Rose, itt Madeline.
Egész reggel próbáltam hívni a mobilján.
Aggódom amiatt, ahogy tegnap hagytuk a dolgokat.
- Rose? Ott van? - Nem.
Halló?
- Nem. - Rose?
Nem!
Mindjárt itt az idő, Rose.
Mi az ördög vagy te?
Kérlek!
Ne!
Helló, dr. Cotter!
Nem szabadságon kéne lenned?
Csak elhozok valamit az irodámból.
Carl! Helló!
- Ne! - Semmi baj.
Ne!
- Semmi baj. - Uramisten!
Ne!
- Csak nyugodjon meg! - Ne!
Fogja be a pofáját!
Csak nyugodjon meg, oké?
Rose!
Mit keres itt?
Nem tudom.
Rose, nem lehet betegek közelében.
Bassza meg! Rose!
Bassza meg!
Rose, mit keres itt?
Semmit.
Nem tudom.
Nem tudom, miért vagyok…
Miért nem megyünk be, és beszélünk?
Nem! Ez…
nem biztonságos.
Rose, most nem kéne egyedül lennie.
Egyedül kell lennem.
Egyedül… Egyedül kell lennem.
Sajnálom. Mennem kell.
Rose, jobb lenne, ha most nem menne sehova.
Nyugodjon meg! Telefonálok egyet, oké?
Rose, ne menjen sehova!
Várjon! Rose, kérem!
Kérem, ne menjen sehova! Maradjon…
Rose, várjon! Rose!
Joel!
Rose, a rendőrség körözést adott ki ellened.
Mi a fene történt?
- Tudom a megoldást. - Mi?
Ez a valami csak úgy képes túlélni, hogy az áldozatai továbbadják egymásnak,
de ha senki nincs a közelben, akkor megszakad a lánc.
Amíg egyedül vagyok, meg tudom fosztani a szükségleteitől.
Ennek semmi értelme. Az a terved, hogy örökre kerülöd az embereket?
Nem fogok tovább futni, oké?
- Szembe kell néznem vele. - Oké, Rose, jövök. Csak mondd meg, hol…
ROSE 10 ÉVES
Rose!
Kicsim!
Kérlek, segíts!
Mami hibát követett el.
Fogd a telefont!
Hívj segítséget!
Rose!
Semmi baj, kicsim.
Gyere ide!
Annyira sajnálom.
Nem voltam jó anya.
De az akarok lenni. Tényleg igyekszem,
de néha egyszerűen túl sok ez az egész.
Valami szörnyűség lakozik bennem.
- Gyűlölöm magam. - Hagyd abba!
Szégyellsz engem?
Nem.
Akkor miért hagytál meghalni?
- Miért nem mentettél meg? - Nem az én hibám.
- Hívhattál volna segítséget. - Elég! Hagyd abba!
- De nem tetted. - Hagyd abba!
- Azt kívántad, hogy meghaljak. - Mert féltem tőled!
Tízéves voltam…
te meg egy valóságos szörnyeteg!
És tudom, hogy ez nem igazságos. Segítségre volt szükséged.
De képtelen voltam rá.
És ez a bűntudat elkísért…
egész életemben.
De most… el kell engednem.
El kell engednem.
Ez nem valóság.
De Rose,
az elméd valósággá teszi.
Mi vagy te?
Miért csinálod ezt velem?
Mert az elméd…
olyan csalogató.
Nem menekülhetsz az elméd elől, Rose.
Ez…
Ez az én elmém.
Te sem menekülhetsz előle.
Rose!
Szentséges ég!
Jól vagy?
- Bejöhetek egy percre? - Hogyne.
Merre voltál?
Sajnálom.
Sajnálom, hogy belerángattalak ebbe az egész kibaszott káoszba.
Szinte egész életemben,
féltem túl közel engedni magamhoz az embereket,
mert rettegtem attól, hogy…
mit látnak majd, ha tényleg megismernek.
Ezért falakat emeltem magam köré, és távol tartottam az embereket.
És aztán…
találkoztam veled,
és éreztem, ahogy a falak leomlanak.
És ez halálra rémített.
Szóval…
önző voltam, és ez nem volt tisztességes veled szemben.
És nagyon, de nagyon sajnálom.
És megint önző vagyok, hogy egyáltalán megkérdezem,
de gondolod, hogy…
hogy itt maradhatnék egy kicsit…
lepihenni?
Megtennéd…
hogy mellettem maradsz, amíg alszom?
Kérlek!
Igen, persze, hogy veled maradok.
Örökre veled maradok.
Ne!
Rose!
Ne!
Rose!
Rose, nyisd ki az ajtót!
Nyisd ki az ajtót!
Rose!
Ne!
- Ne! - Bassza meg!
Tarts ki! Jövök!
Ne!
Rose!
Ne!
Rose!
Rose?
A feliratot fordította: Vig Mihály