Az előző részek tartalmából...
B és B.
Úgy tettem előttetek, mintha se családom, se múltam nem lenne.
De persze ez nem igaz.
Mit csinálnak?
Ne! Kérem!
Szerinted apa tényleg tudni szeretett volna mindent, ami anyával történt?
Engem nem fogadtak örökbe.
Eleanor volt a vér szerinti anyja.
Nem merült fel bennetek, hogy tudni akarom?
Ugyanazért nem mondtunk el neked mindent,
amiért te sem mondtál el Giónak mindent az apjáról.
Nem tudok egyedül megbirkózni a rasszizmussal.
Nem teszel eleget.
Szükséged van rám.
Lehetőséget kaptál rá, hogy legyél valaki, és elfecsérelted.
Velem legalább valaki voltál!
Elértem a történetem végére.
Tudom, hogy rengeteg kérdésetekre nem adtam választ,
főleg az esküvőmmel kapcsolatban.
Nem anya ölte meg Little Mant.
Ez őrület!
A lányom, az elsődleges gyanúsított halott. Ügy lezárva.
Nem ért véget a nyomozás. Nem ő volt az egyetlen gyanúsított.
Külföldön tűnt fel az anyja leánykori nevén.
Nem akarhatsz titkokkal teli életet élni.
Mindannyiunknak vannak titkai.
A rendőrség rájött, ki mérgezhette meg Little Mant.
Értsétek meg, hogy aznap éjjel semmi sem volt könnyű.
De végső soron muszáj volt meglépni.
Pearl!
Mathilda, itt vagyok.
Lélegezz!
És nyomj!
Jól csinálod.
Még egyszer!
Sikerült!
Kislány.
Nézd ezt a sok hajat!
Hosszú és fekete, mint apukádé.
Itt vagyok.
Itt van anyuci.
Drága Coventinám.
Coventina?
A víz istennője.
Pearl,
csak rád vagyok hajlandó bízni.
És én mindig vigyázni fogok rá.
A keresztanyjaként?
Megtiszteltetés lenne.
Ezzel elűzöm a duppyt és a gonosz szellemeket.
Nézzenek oda!
Szerecsendió.
Összetöröm és belekenem a köldökébe, hogy gyorsabban meggyógyuljon.
Nem szerecsendió. Nézd meg közelebbről!
Jézusom, manszanilya.
Mérgező.
Bocsánat!
FEKETE TORTA
Fekete torta
Segíthetek, anya?
Nem.
Ez az utolsó tortám.
Egyedül kell elkészítenem.
Kérlek!
Akkor hajrá!
Köszönöm!
Jaj, anya!
Az idei évet.
Igazi ajándék voltál.
El innen! Finomabban kellene keverned.
Majd én.
Menj csak!
Ha kellek, fent leszek.
Byron?
Remélem, egy napon a saját gyerekeiddel csinálod majd ezt.
Bár megtaníthatnám nekik, de...
ez mindig ott lesz neked.
Ez az örökséged.
Őrizd meg!
B és B, hagytam nektek a mélyhűtőben egy kis fekete tortát.
Ne dobjátok ki!
Üljetek le, és osztozzatok rajta, ha eljött az ideje!
Tudni fogjátok, mikor.
Szeretettel, anya.
Jó.
Mehet?
Ez meg mi a fene?
Anya és apa Jamaicában.
Nézzétek, milyen fiatalok voltak!
Ki a másik lány?
„Benedetta ‘Bunny‘ Pringle.”
A Benedetta volt Bunny igazi neve.
Anya a legjobb barátnőjéről nevezett el.
Segítettem anyának ezt megsütni.
Hogy nem vettem észre ezt?
Egyikünknek sem tűnt fel egy csomó minden.
Biztos igyekezett eltitkolni mindent.
Igen.
Ha nem baj, most visszamennék a hotelbe.
Telefonálnom kell néhányat.
Nem mehetsz most el.
Mióta ideértem, nem néztem a telefonomra.
Ha nem kerülök gyorsan elő,
attól tartok, a családom bejelenti az eltűnésemet.
Jó, de kérlek, köszönj el, mielőtt elmész!
Találkozunk a temetésen.
Kikísérlek.
Szia!
Hahó!
Etta Pringle nem csak egy sikeres helyi lány,
úszásról úszásra hódította meg a világot.
Benedetta „Bunny” Pringle ugyanaz, mint Etta Pringle.
A híres úszó.
Anya a megszállottja volt, emlékszel?
Igen.
Azt hittem, csak a jamaicai büszkeség beszél belőle.
Miután megnyerte az első kingstoni kikötőversenyét,
Etta rekordokat döntött az elképesztő hosszútávúszásaival.
Miután átúszta első fekete nőként a La Manche-ot,
a Magellán-szorost Chilében és a szibériai part jeges vizeit,
továbbra sem tűnik úgy, hogy lelassítana.
Anya figyelte Ettát.
Mint apa engem.
BUNNYNAK
Lucynak Etta P
- Jó olvasást! - Köszönöm, Miss Pringle!
Jól van, ki következik?
CÉLBA ÉRÉS, ETTA PRINGLE
Bunny, jó napot!
CÉLBA ÉRÉS, ETTA PRINGLE
Istenem!
Végig azt hittem, hogy Covey meghalt a vonatbalesetben.
Nem értem.
Ha követte a karrieremet, miért nem keresett meg?
Az utolsó üzenetében
azt mondta, egy ember tudja az igazat arról,
hogy mi történt az esküvő éjjelén.
Maga szerint ő ölte meg Little Mant?
Nem hibáztatnánk érte,
de nem értjük, miért hagyta ezt ki,
ha minden mást elmondott.
Biztos megvolt rá az oka, biztos meg akart védeni benneteket.
És az apukánk?
- Lehet, hogy ő volt az? - Nem tudom.
Ha a felvételen nem mondta el,
biztosan nem akarta, hogy tudjátok.
De meg kell tudnunk.
Nem érdekel.
Sajnálom, de nem érdekel, mi történt Little Mannel.
Ötven évig azt hittem, hogy halott a legjobb barátom.
Azt akarom tudni, hogy tudott úgy élni tovább,
hogy nem mondta el, hogy túlélte.
Anyától kell hallania...
BUNNYNAK
...és ha meghallgatta, nyugodtan jöjjön át,
és beszélgethetünk a temetés után.
Nem megyek el a temetésre.
Kemény munkámba került, hogy magam mögött hagyjam mindezt.
Nagyon sajnálom, el kell mennem.
- Miss Pringle, kérem... - Benny, hagyd!
Nem érhet így véget anya története.
Nincs választásunk.
Ha Etta nem akar beszélni,
a temetés után elmehetnénk Jamaicába.
Jamaicába?
- Minek? - Kérdezősködni.
Az esküvőről, a nagyszüleinkről.
- Mathilda eltűnt. - Igen.
Mi van, ha új életet kezdett?
Vagy lettek még gyerekei?
Nem akarod tudni, hogy van-e még családtagunk?
Egy új családtagnál többet most nem bírok, Ben.
Még annyi mindent nem tudunk!
És van, amit sosem fogunk megtudni.
Drága Bunnym, hol is kezdjem?
Te aztán tudod, hogy alakítják az életünket az el nem mondott történetek,
akkor is, amikor elhallgatjuk őket, és akkor is, amikor felfedjük őket.
Csodálatos volt téged a hírekben követni.
Nem is tudod, hányszor meg akartalak keresni,
úgyhogy kérlek, bocsásd meg nekem, amiért egy utolsó szívességet kérek tőled!
A gyerekeimről van szó.
Fel a fejjel!
Nézz már rám!
Tök csinos vagy.
Mármint nevetséges.
Jaj már! Ha ez nem vidít fel, nem tudom, mit csináljak.
Nem tehetsz semmit, Bunny.
Hülyék voltunk, amiért azt hittük, hogy el tudunk menni.
Lányok vagyunk.
Megmondják, hogy járjunk, hogy beszéljünk, hol ússzunk, kit szeressünk.
Miért gondoltuk, hogy nekünk máshogy lehet?
Mert mi mások vagyunk.
Régen azt hittem.
Én még mindig.
Mert neked még van remény, Bunny.
Jövőre úszol a kikötőversenyen,
és aztán elmehetsz egy egzotikus országba úszóösztöndíjjal.
Ígérd meg, hogy megteszed!
Meg fogom.
És te is velem leszel.
Nem.
Little Mannel leszek.
Hagyd abba!
Apukád meg fog menteni.
Honnan tudod?
Mert mindig segített neked.
Nem igaz?
Mert szeret.
Gyere be!
Hova tűntél?
Mit keresel itt?
Megkérdezem még egyszer.
Hova tűntél az egész esküvőszervezős bohóckodás alatt?
Távol maradtam, mert Covey megkért.
Eleget voltál távol.
Covey még mindig azt hiszi, hogy az apja valahogy megmenti,
de mindketten tudjuk, hogy nem tudja.
Tehát mit fogsz tenni?
Én?
Tudod, hogy elmegyek egyetemre.
Tehát magára hagyod, mint az anyja.
És most az apja is. Így van?
Mégis mit kellene tennem?
Little Man mindkettőnket megöl. Ezt akarod?
Az esküvő után nem látjuk többé.
- Te ezt akarod? - Dehogyis.
Akkor hogy hagyhatod magára?
- Azt hittem, szereted. - Szeretem is.
Bizonyítsd be!
Ugye nem azt a gyászbeszédet mondod el, amit korábban írtál meg?
Mit szeretnél, mit mondjak?
Nem tudom.
Valamit arról, amikor még Covey volt,
hogy megemlékezzünk a valódi múltjáról.
És Mabelről is.
Mabelt nem vehetem bele, teljesen felbolygatná az életét.
Oda fogsz állni, és tovább hazudsz, mint apa és anya?
- Anya nem ezt akarta. - De igen.
Segített megszervezni ezt.
Eleanor temetését, nem Covey-ét.
Végig kell csinálnom,
és a világnak mutatott életére emlékezni.
Az igazságot nekünk szánta.
Pár nap múlva otthon leszek, és megbeszéljük a bentlakásos iskolát,
de ez nem a megfelelő alkalom.
És mikor az, anya?
Mindig csak repülsz, nyilatkozol
és vámellenőrzésen mész át.
Egyébként is hol vagy?
Kaliforniában vagyok.
Az Államokban vagy? Miért?
Itt is akarunk néhány könyvturnés állomást.
Ja, azt még nem mondtad le?
- Giovanni! - Viccelek.
De miért nem szóltál? Köszönés nélkül elmentél.
Igazad van. Sajnálom.
Csak összezördültünk a nagyiékkal.
Elmondanád, mi történt?
Semmiség. Nevetni fogsz, ha elmondom.
Ne aggódj egy pillanatig se, jó?
Néhány nap múlva hazamegyek, és mindent elmagyarázok.
- Jól van, szívem? - Jó. Mindegy.
Rendben, szeretlek. Szia!
Itt a csajod.
Beszélek Mabellel. Bent találkozunk.
Jó.
Szia!
Köszönöm, hogy eljöttél!
Még szép, hogy eljövök. Tudod, hogy szerettem.
Szerinted mit szólt volna a tökös beszédedhez?
- Hallottad. - Tele van vele a feedem.
Büszke vagyok rád.
Részben azért is mondtam azt,
mert te azt mondtad, tenni is kell, nem elég hinni.
Na, mondj valamit!
Pár nap múlva beszélhetünk.
- Nem akarok belemenni... - Nem.
- ...anyád temetésén. - Nem akarok várni.
- Ne most! - Lynette!
Figyelj, nem hagyom, hogy megint csak úgy itt hagyj!
Mondd el!
Terhes vagyok.
Jó? Illinois-ban voltam, mikor megtudtam,
és el akartam mondani, de meghalt anyukád.
Aztán jöttek a felvételek és Benny.
Sajnálom.
Nem.
Gyerekünk lesz.
Ez nagyszerű hír.
Az?
Mit jelentsen ez?
Mikor beszéltünk utoljára gyerekről?
Mindig is akartam gyereket.
Elképzelni, hogy szülő vagy más, mint megélni.
Lynette, tudom.
Én nem tudom elképzelni, hogy gyerekem legyen.
Mire célzol?
Hogy nem akarsz gyereket?
Vagy hogy tőlem nem akarsz gyereket?
Arra célzok, hogy nem tudom.
Akkor...
mit csinálunk ennyi éve?
Papás-mamásat játszottunk?
Ez igazságtalan.
Akkor miért gondoltam azt, hogy a jövőnket építjük,
míg te teljesen máshogy látod?
Talán ezt mesélted be magadnak.
- „Bemeséltem.” - Vagy mindketten
bemeséltük magunknak.
Nem tudom.
Hazudnék, ha azt mondanám, hogy biztosan tudom, hogy ezt akarom.
Sajnálom.
Feltörekvő Csillag #MindjártJön
Nem nyitott koporsóra számítottam.
Szerinted miért ülök itt hátul?
- Jaj! Jó látni. - Téged is.
Nagyon sajnálom.
Arra sem voltam képes, hogy elmenjek apukám szertartására.
De most megjelentem személyesen. Én, a csökönyös lány.
Hát, engem kitiltottak a férjem temetéséről.
Vagyis a szülei által szervezett szertartásról.
- Én nyertem. - A férjed?
Sajnálom. Nem tudtam, hogy elhunyt.
Semmi baj. Tizenhat éve történt.
Még terhes voltam Gióval.
Nem ismerte az apját?
Sajnos nem.
Miért tiltottak ki a szülei a temetéséről?
Ezt majd máskor elmesélem.
- Elmegyek. - Tessék?
Elég volt.
Miből?
A hazudozásból.
Igazad volt.
Nem bírom tovább.
Jó reggelt!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Eleanor Bennett Eleanor...
Douglas néven született, és...
Mindannyian más és más szerepben
ismertük őt.
Anyaként.
Önkéntesként.
Barátként.
És társként.
Mikor meghalt a feleségem,
úgy éreztem, én is el szeretnék tűnni vele együtt.
Erre felhívott Eleanor, és azt mondta:
„Az identitással az a helyzet, Charles...”
Charles!
„...hogy van a családod története, van az, ahogy te látod magadat,
és van az, amit mások látnak benned.”
Jaj nekem!
Hiányozni fog, ahogy nézett rám.
Ezek szerint meggondolta magát?
Anyukátok ragaszkodott hozzá.
Hát persze.
Úgy ledöbbentett, mikor mondtátok, hogy meghalt,
meg sem kérdeztem, hogy mikor.
Kilenc napja.
Hónapjaim voltak felkészülni.
És egészen máig azt hittem, sikerült.
Hogy gyászolsz meg valakit, akit nem ismertél igazán?
Nem csak anyát.
Egy apa sem volt az én apukámhoz fogható.
Azt hittem, én is ilyen apa akarok lenni.
Most pedig...
Nem tudom, igaz volt-e belőle bármi.
Nagyon hasonlítasz rá.
És imádta anyukádat.
Tudom.
Ez az egyetlen dolog, amit biztosan tudok.
Hogy a fenébe találtak egymásra?
Mindig úgy mesélték, hogy anya elájult egy forgalmas londoni utcán,
- és apa odafutott segíteni. - Aha.
A daliás lovagja.
Tudhattam volna, hogy mese.
Hazugság, mint minden más is.
Megértem, ha mérges vagy.
Mindenki máshogy gyászol.
Maga hogy dolgozta fel?
Mikor sok-sok éve megtudta, hogy meghalt.
Nem gondoltam rá többé. Nem tehettem mást.
Nem volt holttest,
sem sír,
nem ünnepelték meg az életét.
Tehát sosem gyászolta meg.
A szüleid meséltek a „kilencedik éjjeli” karibi hagyományról?
Szertartás a halottnak a halála utáni kilencedik éjjelen.
Megemlékezés karibi módon.
Ha a szüleitek temetésével Eleanortól és Berttől búcsúztatok el,
nekünk szerintem jót tenne kilencedik éjjeli szertartást tartani,
hogy elbúcsúzzunk Covey-tól és Gibbstől.
Jól van, kérem.
Ehhez testben és lélekben is jelen kell lennetek.
Csak úgy lehet jól csinálni.
És nekünk mit is kell csinálni?
Nem figyeltetek?
Szabadon kell engednünk Covey gonosz árnyékszellemét.
Ja, igen. Természetesen. Igen.
Ne gúnyolódjatok! Mind jamaicaiak vagyunk, nem?
Végül is igen.
Szerintünk az ember három részből áll, testből, lélekből és duppyból .
A duppy a testben maradt gonosz árnyékszellem.
Ha kilenc éjjel után nem távozik, örökké ott ragadhat,
így balszerencsét hoz a hátrahagyott családra.
Ezért kell rituálisan szabadon engedni.
Ez most nem hagyományos kilencedik éjjeli szertartás lesz,
de eszünk, mesélünk egymásnak, és később tüzet rakunk kint,
és elégetünk emléktárgyakat Covey és Gibbs múltjából,
és így feloldozzuk őket örökre a megbánásaik és hibáik alól.
Jó. Azt hiszem, ezt sikerült felfogni.
De azt nem mondja el, hogy anya mit mondott a felvételen?
Az csak Covey-ra és rám tartozik.
De elmondta, hogy bánja,
- ahogy bánt magával? - Velem?
Elmondta neki, hogy érez valamit iránta,
ő pedig elhallgattatta.
Ezen sosem tette túl magát.
Tényleg megbántott, de kárpótolt érte.
Hogyan?
Eljött hozzám egy lopott motorral,
és elvitt motorozni.
A nagyapátok nyerte a kakasviadalon, de eszméletlenre itta magát,
Covey pedig el akart vinni egy körre, mielőtt felébredt.
Így kért bocsánatot.
Bocsánat, hogy korábban elhallgattattalak.
Tudom, hogy nehéz lehetett kimondani.
Jogosan állítottál le.
Lánynak lányt szeretni veszélyes.
Nem igaz?
Nem úgy értettem, hogy helytelen. Veszélyes.
Mit jelent ez egyáltalán?
Nem tudom.
Csak ne érezd úgy, hogy nem lehetsz önmagad!
Mellettem.
Akkor mindenki más előtt...
színleljek?
Nem tudom.
- Bár tudnám, de... - Nem baj.
Nem kell beszélnünk róla. Én...
Nem szabadott volna semmit sem mondanom.
Nem is tudom, mit mondtam. Én...
Csak azt tudom, mit érzek.
- Mit érzel? - Félek.
Nem tudom egy csettintéssel jobbá tenni a világot a számodra,
de mellettem biztonságban érezheted magad.
Ez a legkevesebb, amit tehetek,
mivel te is mindig megvédtél engem.
Édesanyátok sok minden volt.
Persze sok fájdalom és veszteség érte az életében,
de sok jó dolog is történt vele.
Rendkívüli nő volt.
Nem volt a közelben még egy lány, aki mellett magam lehettem volna.
Úgyhogy mikor elment Londonba, nem tudtam, túlélem-e.
De ha nem ment volna el, talán örökre az árnyékában maradok.
Ahol könnyebb elbújni.
Én a te árnyékodban bújtam el.
És Joanie barátnőmében.
És Steve-ében.
Sajnálom, hogy úgy érezted, el kell bújnod.
Sokáig csak Steve hitt bennem.
Nem.
Csak elhitette veled.
Mindig is hittünk benned, Ben.
Ki kell találnom, hogyan higgyek magamban.
Ahogy maga, Etta, miután anya elment.
Bár mesélt volna magáról!
Akkor szerintem nem menekülök el.
Ha rólam mesélt volna,
mindent el kellett volna mondania az előző életéről.
Mindent vagy semmit.
Az én szüleim is biztosan ugyanezt gondolták.
Nem akarom, hogy véget érjen ez.
Hogy mi ne érjen véget?
Az, hogy mind itt vagyunk együtt.
Mindenki visszatér a munkájához és a családjához,
- és megint egyedül leszek. - Nem.
- Nem igaz. - Nem, és nem leszel egyedül.
Rómában és Londonban ott leszek én is.
Mind ott leszünk.
És a műveid és a zenéd is.
Ez vagyok én? A műveim és a zeném?
Mert akkor rábasztam.
Évek óta nem alkottam semmi újat társ nélkül.
És mikor megpróbálom, úgy érzem, csak másolok, vagy sosincs kész.
Ez az imposztorszindróma. Mind ebben szenvedünk.
De a tiéd téged nem tart vissza.
Híres ételguru vagy.
És mindjárt elkaszálnak.
Amíg el nem mondod a világnak, hogy fekete vagy,
és valaki Oscart nyer, miután eljátszik.
Mabel, csak szívatunk.
Egy szélhámos vagyok.
Még a fiamnak sem mondtam el, miért jöttem ide.
Nem most hazudtam neki először.
Sem a legnagyobbat.
Attól félek, ha elmondom az igazat arról, hogy hogy ismertem meg az apját,
nem bízik majd bennem többé.
Azt akarod, hogy Gio is mástól tudja meg,
- ahogy te az örökbefogadásodat? - Dehogyis.
De ha megtudod, hogy hazudtak neked
azok, akikben a legjobban bíztál,
újragondolsz mindent, amit nem értettél teljesen,
és elkezdesz a hazugságokon agyalni, amikkel az évek folyamán áltattad magad.
Minden megváltozik, és nincs visszaút.
És ez rémisztő.
Mabel,
a titkod a duppyd.
És előbb-utóbb szabadon kell engedned.
Nem állok rá készen, hogy elengedjem a duppymat .
Én igen.
Steve az.
De őt már elengedted.
Nem.
- Itt járt, mikor a beszélgetésen voltál. - Tessék?
- Megsértette a végzést? - Nem tudtam, mit tegyek.
Hívod a rendőröket, vagy engem.
Bocsi, de azért te sem mondasz el nekem mindent.
Nem mondtad el, mi van Lynette-tel, sem a munkáddal.
És mikor rákérdeztem az előléptetésre, hazudtál.
Az nem ugyanaz.
Már hogy ne lenne?
Ne! Kérlek, hagyjátok abba!
Nem látjátok, micsoda terhek a titkaitok?
Nemcsak a szüleiteket kell feloldoznunk.
Hanem titeket is.
Különben a gyerekeitekkel is ugyanezt fogjátok tenni.
Én tudom, milyen az.
Ötven éve cipelem ezt a terhet.
Mikor megtudtam, hogy Covey Gibbsszel lehetett,
és Gibbs látta, ahogy kiteljesül,
és megvalósítja mindazt, amire tudtam, hogy képes,
felkavarta az eltemetett érzéseimet.
Azzal kapcsolatban, ahogy hárman döntöttünk
Covey esküvőjének éjjelén.
Nem akarom, hogy másként gondoljatok a szüleitekre,
főleg apátokra.
De mindannyiunk számára nehéz helyzet volt.
De most ideje, hogy megismerjétek a teljes történetet.
Két héttel az esküvő előtt
elmentem apátokhoz,
és könyörögtem neki, hogy találjon ki valamit.
Mikor eljött az esküvő napja,
imádkoztam, hogy amikor belépek a nászutas lakosztályba,
Covey nem lesz ott.
De sehol sem találtam.
Láttad Covey-t?
Az micsoda?
Gyere!
Manszanilya.
Mérgező a nedve.
Nem értem.
Ez a kiút Covey számára.
A vőlegény nászutas lakosztályt foglalt az estére.
A fogadás után
ünnepi italt küldenek az ifjú párnak.
Little Man megissza az italát, elalszik és sosem ébred fel.
Tessék?
Covey nem lehet vele a lakosztályban.
Tudod, mit fog tenni.
A fogadáson sok bort itatunk vele,
hogy túl részeg legyen ahhoz.
És ha nem túl részeg?
Van jobb terved?
Átgondoltam.
Nincs más megoldás.
Hogyan menekítjük ki Covey-t?
Várni fogom, ha a bort felküldték a lakosztályba.
Mindent összekészítettem, ami ahhoz kell, hogy Londonba menjen,
szállást is intéztem.
De ahhoz, hogy biztonságban el tudjon menekülni,
nem beszélhetünk neki erről.
Ha Little Man sejti, hogy valami nem stimmel, végünk.
Öltözz, különben elkésel!
Akkoriban arra tanítottak, hogy a férfiak oldanak meg mindent,
így Gibbsre számítottam, de Pearlnek és Covey-nak nem mondhattam.
Nem mondhattam el senkinek.
Kénytelen voltam belemenni, amíg Gibbs jobb tervet nem eszelt ki.
Csak...
kalandozz el!
Nem tudtam, mi mást mondjak neki, hogy túlélje a napot,
de mikor láttam a tanácsom eredményét, azonnal megbántam.
Hölgyeim és uraim, a nejemre!
A legjobb barátom eltűnt, színlelt,
eltemette az érzéseit, a valódi énjét.
Túlságosan ismerős volt az érzés, és fogytán volt az idő.
Ahogy folytatódott az este, rájöttem, hogy nem várhatok Gibbsre.
Hiába szerette Covey-t, nem tudta megmenteni,
én viszont igen.
Akkoriban nem voltak kamerák.
Ha ártatlanságot tettettél, hittek neked.
Úgyhogy ezt tettem.
És sosem néztem vissza.
Azt hittem, elhitettem vele, hogy az apja volt az,
hogy ne érezze úgy, hogy magára hagyták.
Biztos tudta, hogy én voltam az.
És ezért maradt távol,
hogy megvédje magát.
Arról az éjszakáról csak Pearllel beszéltem.
Elvettem egy életet,
és...
50 évig tudomásul sem vettem.
De ti vagytok rá a bizonyíték, hogy jól tettem.
Valóra vált álom lenne,
ha Covey élne még, és láthatna bennünket
itt együtt.
Bár el tudtam volna búcsúzni a temetésen, amikor lehetőségem volt rá!
Én is.
Én csak...
nem álltam rá készen.
Egyikünk sem állt készen.
Most, hogy készen állunk, talán megtehetjük.
Mi a baj?
Ha folytatjuk ezt, valamit tudnod kell.
Ott voltam a fogadáson aznap este.
Eljöttem érted, Covey,
azt gondoltam, én lehetek a hősöd.
Nem tudtam megkerülni Little Mant,
úgyhogy a rögtönzés mellett döntöttem,
és reméltem, majd egyedül maradsz,
és akkor elszökhetünk.
De...
aztán láttam, ahogy megcsókol,
és mosolyogtál.
Attól féltem, nélkülem akarod folytatni.
Nem.
Gibbs, nem érted.
Egy szerepet játszottam a túléléshez.
Nem tehettem mást.
Most már értem.
Tényleg.
Akkoriban gyáva voltam.
Sajnálom.
Megbocsátok neked.
Ha tovább akarunk lépni, neked is meg kell bocsánatod magadnak.
Anya...
itt vagyok.
Ugyanolyan a kezünk.
Még találkozunk, Covey.
Sziasztok!
Rég nem posztoltam, de itt vagyok.
Ez a nagyanyámnak, Mathilda Brownnak szól,
akárhol is legyen.
Itt van egy dalocska
Nem hosszú
Énekeld el szépen
Egyszer-kétszer
Jaj, istenkém
Jártam a táncot, nem én?
Mindenem oda, zálogba adtam
Zálogban az órám
Zálogban a láncom
Zálogban minden, ami a nevemen volt
Jaj, istenkém
Jártam a táncot, nem én?
Mindenem oda, zálogba adtam
Dr. Bennett,
beszámolna arról, mikor érte először
faji megkülönböztetés az intézetben?
Ez volt az én életem
Jaj, istenkém
Jártam a táncot, nem én?
Mindenem oda, zálogba adtam
Zálogban a székem
Zálogban az ágyam
Nincs mire hajtanom a fejem
Jaj, istenkém
Jártam a táncot, nem én?
Mindenem oda, zálogba adtam
Jaj, Mabel, olyan sok mindent szerettem volna, ha tudsz,
olyan sok mindent megtaníthattam volna az évek során!
Egész életemben azon tűnődtem, mi történhetett a saját anyámmal,
és szeretném, ha mindent tudnál, amit én tudok, így a vér szerinti apád nevét is.
De figyelmeztetlek, hogy ezzel árthatsz másoknak.
Láttad, miket tud az ilyesmi okozni a mai illékony világban,
de ő is a történeted része.
Te döntöd el, mihez kezdesz ezzel az információval.
A feliratot fordította: Schmíz Gábor