Igennem historien har der været universelle figurer,
som vi har fortalt historier om
som en måde at demonstrere moral
eller vores udfordringer på.
Der var religiøse figurer,
mytiske figurer, konger og dronninger.
Superhelte er, hvad de er nu,
og det er derfor, jeg tror så meget på dem.
Heltemod er helt enkelt.
Hver gang nogen bruger mod, når de er bange,
i en god sags navn.
I film
er superhelte ikoner på dyd
og symboler på vores højeste idealer.
Jeg blev besat af tegneserier,
da jeg begyndte at forske i det.
Og jeg elskede dem.
Jeg leger stadig med actionfigurer hele tiden.
Der går ikke en dag,
uden man ser en i en Batman T-shirt.
Men springet fra papir til lærred tog årtier
og en masse overtalelse.
Et væsentlig grund til, at der var så få tegneseriebearbejdelser
i 1980'erne og 1990'erne, skyldtes, at mange folk i Hollywood
ikke troede på kildematerialet.
Filminstruktører rynkede på næsen af skaberne
og sagde, at tegneseriefigurer
ikke havde stor værdi.
Mens Hollywood lærte at få superhelte til at flyve,
forvandlede lidenskabelige skabere
tegneserier fra det rene legeværk
til sofistikeret voksenunderholdning.
Folk, der nærer stærke følelser for figurerne,
vil aldrig rykke grænserne.
Der var noget ved teksten og kunsten.
Den var klog og vovet.
Den oprørske ånd
samt livslange fans' hengivenhed
skubbede superhelte i centrum for populærkulturen
og vores kollektive fantasi.
Hvordan ville det være, hvis jeg var en helt
og kunne ændre verden?
Det er kernen af superheltehistorierne.
Der er noget i vores moralske kompas,
der fortæller os, at det er okay at kæmpe for det, der er rigtigt.
Det er styrken. Det er at være super.
Den første superhelt, der blev filmatiseret,
var ikke den, man skulle tro.
Captain Marvel havde alle Supermans kræfter
og solgte mere end ham i 1940'erne.
Tegneserien fortalte historien om en dreng, der kunne blive til en superhelt
med et enkelt ord.
Shazam!
Og i 1941 var Captain Marvel med i sin egen føljeton i 12 afsnit,
der tryllebandt det unge publikum lørdag eftermiddag.
Men det tog 78 år, et navneskift og en kort optræden på tv,
før Captain Marvel gjorde sit indtog i biograferne i 2019
som Shazam!
Filmen genoplivede den tidløse fortælling
om et magtesløst barn, som bliver en voksen med superkræfter.
Shazam!
På et tidspunkt i vores liv...
SKUESPILLER, SHAZAM!
...havde vi alle en drøm om at blive en slags superhelt.
Stærkere, hurtigere eller mere heroisk i verden.
Så går vi til hænde.
Shazam!
Filmen rørte ved det indre barn i os alle.
Så filmer vi! Værsgo!
Vi filmer, alle sammen.
I DAG
Okay, så kører bussen.
Så kører bussen.
Den anden film
var et af mine yndlingsfilmsets,
jeg nogensinde har arbejdet på.
Mary, hvad skal du med et job? Wonder Woman har ikke noget job.
Hold op.
Tror du, hun går med hestehale og briller
og arbejder som revisor?
Hold op.
Det var en sjov rolle at spille, for jeg kunne være et barn.
Gå nu ikke i panik. Det er mig, Billy.
Og computerspil gør, at jeg forbliver et barn,
og jeg tror, at når ens job er at spille et barn,
så vil man bare blive i den legende tilstand.
Det bør ikke føles som arbejde.
Vi klæder os ud og spiller komediespil og bliver betalt for det.
Noget af det bedste ved den første film
var at se folk gå ud af biografen
og føle sig bedre tilpas.
De følte sig lettere.
Der er så meget galt i verden lige nu,
og vi kan
som kunstnere, som skabere og entertainere
hjælpe til med at løfte byrden lidt.
Og vi er nødt til det, for det er mørkt udenfor lige nu.
Halvtreds år før Shazam! nåede biografen,
stod verden foran en anden afgrund.
Fred nu!
Som ung
føltes det bare, som om der ikke var svar nogen steder.
Hvad gør man i verden, når der er en fremherskende kultur,
hvor fjenden undertiden er uden ansigt?
Hvordan kæmper man den kamp?
MARTIN LUTHER KING DRÆBT I MEMPHIS: HVID MISTÆNKT: JOHNSON OPFORDRER TIL RO
På det tidspunkt følte jeg...
FILMPRODUCENT, BATMAN
...at jeg voksede fra mine tegneserier.
Og netop på det tidspunkt
brød Marvel-alderen virkelig ud.
Som Marvel lancerede den første sorte superhelt
og kæmpede mod presserende sociale problemer,
føltes Adam Wests Batmans krukkede narrestreger
ude af trit og smerteligt firkantede.
På det tidspunkt midt i 1960'erne opfattede verden,
bortset fra et par få af os, som var ægte tegneserielæsere,
Batman på den måde.
Og det foruroligede mig.
Og jeg aflagde et løfte.
En dag og på en eller anden måde
viser jeg verden den sande Batman.
Unge fans som Uslan,
der var drevet af deres dybe kærlighed for figurerne
og hengivenhed for mediet,
indledte en ny tidsalder i amerikanske tegneserier.
Alle generationer fortjener at have figurer,
der passer til deres generation.
Så som børn i 1960'erne ønskede vi virkelig...
FORFATTER, CRISIS ON INFINITE EARTHS
...at skrive vigtige historier.
Vi var ikke fremtidens Young Turks, der pønsede på revolution,
men på den anden side var vi Young Turks, der pønsede på revolution.
FORLÆGGER, DC COMICS 2002-2009
Vi kiggede på, hvordan områdets fremtid kunne være.
Forfatter Denny O'Neil og kunstner Neal Adams
satte sig for at ændre tegneseriernes landskab
ved at indføre den virkelige verden i deres striber.
De tog to svigtende superhelte.
Green Arrow, der repræsenterede et liberalt perspektiv,
og Grønne Lygte med et konservativt perspektiv
kørte Amerika rundt i en pickup.
I over 14 afsnit står Grønne Lygte og Green Arrow
ansigt til ansigt med store nationale problemer,
som overbefolkning, diskrimination,
forurening og narkotikamisbrug.
Vi voksede begge op på det tidspunkt
og var meget vrede på samfundet.
Det var en tid med forandring, 1960'erne,
store forandringer i Amerika, og det var lige der...
KUNSTNER, GRØNNE LYGTE/GREEN ARROW
...i tegneserien. Lige op i ansigtet.
SKYLDIG KONSPIRATIONSTRIO DØMT TIL DØDEN!
Det var et vendepunkt for DC Comics,
som begyndte at afspejle sig i andre tegneserier og andre helte.
De blev dristige og modige.
Legendariske Marvel-kunstner Jack Kirby kom til DC i 1970
for at skrive sin åndelige saga, New Gods.
Det var hans epos, hans genfortælling af Biblen.
Sådan begyndte det. Sådan vil det ende.
FORFATTER, MISTER MIRACLE
Det her er godt. Det her er ondt.
Hver side havde tusindvis af koncepter, der kunne lancere tusindvis af historier.
Det er et fantastisk inspirerende kunstværk.
I 1972 indpodede Len Wein og Bernie Wrightson
sjælen af en helt i et monsters krop
med Swamp Thing.
Wrightsons kunst var følelsesladet,
underlig og smuk på samme tid.
Og Lens skrivestil havde noget triviallitterært over sig.
Det er en klassiker, der for mig er noget af det bedste...
FORFATTER, JUSTICE LEAGUE
...der er udkommet på DC i alle de år.
Men i et kortsynet forsøg på at modernisere et medlem af DC's panteon
fjernede mandlige redaktører Wonder Womans superkræfter
og trænede hende i kung-fu.
De havde taget dragten fra hende...
KUNSTNER, WONDER WOMAN
...og hun blev hippe Diana Prince.
Hun er som en spion. Hun er moderne.
Hun er hip.
Og jeg tænkte: "Jeg gider ikke læse den tegneserie."
-Hvad vil I have? -Ligestilling.
-Hvornår vil I have det? -Nu!
DC's fadæse fangede en opgående
feministisk leders opmærksomhed.
Gloria Steinem.
Wonder Woman var meget feministisk...
GRUNDLÆGGER, MS. MAGAZINE
...og regerede med styrke, retfærdighed og kærlighed
og var en modgift til volden
i de mandsdominerede tegneserier.
Vi fandt det interessant, at hun stillede op som præsident.
Så der står: "Fred og retfærdighed i 1972."
Siden du bragte det op, så vis det til kameraet.
Det første nummer af Ms. Magazine
indeholdt et essay om Wonder Woman
som en model på styrke og selvtilstrækkelighed.
DC forstod beskeden.
Wonder Woman fik sin magi tilbage.
Og få år senere
begyndte ABC at lede efter den perfekte skuespiller
til at gøre den mytiske figur levende på tv.
Jeg måtte skabe min figur.
Der var intet før mig.
SKUESPILLER, WONDER WOMAN
Og jeg anede ikke, hvad jeg gjorde.
Så der var en vis naivitet.
Jeg gik på udforskning i mytologi
og spekulerede over, hvad jeg kunne bringe figuren.
Og der var intet skrevet ned.
Det var folk som Betty Friedan,
Gloria Steinem og suffragetterne.
"Jeg er kvinde, hør mig brøle"-feminisme.
Det var Wonder Woman.
I efteråret 1975
stormede Carters ikoniske Wonder Woman frem på tv-skærme
og satte unge hjerter i brand over hele landet.
Der var ikke en rollemodel, man kunne efterligne.
Og jeg var på den alder,
hvor det var vigtigt at være nogen på legepladsen.
INSTRUKTØR, WONDER WOMAN
Alle børnene løb ud og var Superman eller He-Man
eller noget i den stil.
Og da Wonder Woman fik premiere
var det en åbenbaring.
Pludselig var man desperat efter
at være Wonder Woman.
Jeg fik en chance for at opleve det samme som drengene
på en ikke drengeagtig måde.
Jeg fik min egen drøm opfyldt.
I kan alle blive, hvad I har lyst til.
I er alle noget særligt.
Og I er alle forskellige.
Lynda var som den kvinde, man ønskede at være.
Jeg spillede aldrig Wonder Woman.
Jeg spillede kun Diana.
Nøglen til Wonder Woman var,
at som Diana kunne man forholde sig til hende.
Lynda Carter er berømt for at opfinde udlægningen,
hvor hun skifter fra Diana Prince til Wonder Woman i tv-serien.
Med eksplosionen af lys
og forvandlingen fra en nydelig person
til den her magtfulde superhelt
blev jeg mindet om styrken ved at blive noget større end en selv.
FORFATTER/KUNSTNER, WONDER WOMAN
Og det talte til mig i en ung alder.
Det gav genklang i mig.
Det er ikke bare at anbringe en kvinde i en superheltedragt.
Det handler om at overbevise verden om,
at der er en bedre måde.
Tror du virkelig, at folk kan ændre sig til det bedre?
Ja.
Hvor jeg voksede op, lærte vi, at det gode må sejre over det onde,
og at kvinder og mænd kan lære.
Wonder Womans budskab om ligestilling gav genlyd rundt om i verden.
Mens der derhjemme
var et andet populært program, der opstillede en hel gruppe af superhelte,
hvis eventyr belærte om værdien af samarbejde.
I Justice Leagues riddersal
er verdens fire første helte samlet.
Super Friends var første gang, tv samlede alle disse figurer.
Det var første gang, jeg ikke blot fik en historie om Superman,
en historie om Wonder Woman
eller en historie om Batman.
Jeg samler alle figurerne.
Det var ret indlysende, at vi alle voksede op og ville lave
tegneserie-serier og film.
Men for mange tegneserielæsere
føltes det fjerde medlem af dette superheltehold
stadig som et femte hjul.
Hvis min akvatiske telepati fungerer på disse mærkværdige exxorianske fisk,
bør jeg være i stand til at stoppe Darkons mænd.
Aquaman blev anset for at være en joke.
Og jeg kan huske, at da jeg begyndte at skrive Aquaman ...
FORFATTER, AQUAMAN
...sagde folk: "Hvorfor spilder du tid på Aquaman?"
Men som forfatter var det meget sjovere for mig
at tage en obskur figur og slå hul i den,
se på dem og virkelig gå ind i dem,
fordi det ikke var blevet gjort før.
Hvis jeg ser på Aquaman og siger, at hans verden og hans historier
er lige så rige og dybe som Batman og Superman og alle andres,
hvordan er de så?
Geoff Johns' genfortælling af Aquaman-historien i 2011
udfyldte den forsømte helts verden
på land og under havoverfladen.
Johns' bog blev rettesnoren for en filmatisering i 2018
med en stjerne, der havde ringe lighed med hovedfiguren,
i det mindste på overfladen.
Jeg sagde: "Hvad skal jeg spille?"
SKUESPILLER, AQUAMAN
Jeg tænkte blot: "Hvid, hvidt hår, barberet.
Ikke mig."
Så fortalte de historien. Og jeg sagde: "Wow. Jo, sgu."
Hans far er fyrtårnspasser, og hans mor er dronning af Atlantis.
Og der er en masse spænding mellem de to verdener.
Det vandt straks genklang hos mig.
Jeg er født på Hawai og opvoksede i Iowa
og var delt mellem mine forældre.
På land føler han sig som en outsider,
men i Atlantis er han tronarving.
Og den eneste, der kan navigere mellem de to er mig,
og han ønsker ikke at gøre det.
Fat det nu. Jeg vil ikke være konge.
Og han skal lære at blive broen mellem de to verdener
for at redde verden og afværge en krig med Atlantis.
Aquaman havde brug for et lille løft,
så jeg spillede det helt anderledes.
Så er det nu. Værsgo.
Bang.
Jeg håber, vi kan få det hele.
Han er en slagsbror.
Han nikker skaller og kommer i barslagsmål.
Han er arbejder, dranker.
Ingen taler om deres følelser, og det vandt genklang hos mig.
Din mor vidste,
at du kunne forene vores to verdener.
Hold nu op.
Men også svagheden, hans menneskelighed, gør ham til konge.
En konge kæmper kun for sin nation.
Du kæmper for alle.
Aquaman, instrueret af James Wan,
blev den mest indtjenende film i DC's historie
og indbragte over en milliard dollar i billetsalg på verdensplan.
Denne engang underkendte superhelts sejr
viste, at succestegneseriefilm
begynder med kildematerialet.
Og stærke historier var prioritet for den nye leder,
der kom til DC i 1976.
Otteogtyve år gamle Jenette Kahn havde ingen erfaring med tegneserier,
da Warner hyrede hende til at erstatte Carmine Infantino som forlægger.
Det var frygt og lede, da jeg blev hyret.
"Hvordan er hun kommet her?"
"Hun er ikke en tegneserieperson...
FORLÆGGER, DC COMICS 1976-2002
...og hun er ung og kvinde."
Det var en virksomhed, der var indavlet og snæversynet.
De havde aldrig haft en outsider i en ledende stilling.
De havde aldrig haft en kvinde i en ledende stilling.
Bortset fra, at hun var klog og jøde,
havde hun intet til fælles med de folk,
som hun overtog.
Faktisk hyrede DC-virksomheden Kahn,
fordi hun havde en succesfuld forhistorie med børneblade.
Det var en klar indikator for deres målgruppe.
Tegneserier blev anset for en døgnflue og kun for børn.
Man følte reel skam ved at arbejde i tegneseriebranchen.
Men jeg kom til DC med en stærk fornemmelse af,
at tegneserier var en kunstform.
Vi er i en branche, hvor man fortæller historier med billede og tekst,
og hvis vi tænker sådan på tegneserier,
kan vi fortælle enhver form for historie.
En ufortalt historie lod vente på sig.
Til at skrive den første serie
med en afroamerikansk superhelt i hovedrollen
hyrede DC Tony Isabella.
Jeg ville skabe min ultimative sorte superhelt.
FORFATTER, BLACK LIGHTNING
Jeg ville have en rollemodel,
som børn kunne forholde sig til.
Han var en olympisk atlet,
som gav en Black Power-hilsen ved OL.
De fyre fik deres atletiske karriere ødelagt.
Så han blev skolelærer
og bekæmpede kriminalitet i den indre by.
Det var Jefferson Pierce, Black Lightning.
Black Lightning nåede kioskerne i 1977.
Jeg kan huske, jeg åbnede tasken...
FORFATTER THE OTHER HISTORY OF THE DC UNIVERSE
...og indeni var det første nummer af Black Lightning.
Og jeg følte noget, som jeg aldrig havde følt før.
Jeg var interesseret.
Jeg kunne forholde mig til alt på siden.
Det var en meget menneskelig historie,
og det var en meget umiddelbar historie.
Den var meget sociopolitisk.
Den var alle disse ting.
DC havde forbedret sig,
men ikke engang en ny superhelt
kunne forbedre det skrantende tegneseriemarked.
Amerikas tegneseriemarked tørrede ind.
Tegneseriesalget faldt.
Amerikanere flyttede til forstæderne,
hvor kædeforretninger nægtede at give plads til bladstativer.
Tegneserier blev returneret usolgte, og DC's investeringer gik til spilde.
Kahn kæmpede for at genvinde markedsandele og satte alle kræfter ind.
Virksomheden sprøjtede nye tegneserier ud
i en kampagne, de døbte "DC-eksplosionen".
Lad os prøve at fylde markedet
ved at udgive så mange tegneserier, vi kan.
Vi udbasunerede kvantitet over kvalitet.
I vinteren 1978
stoppede en snestorm af historiske proportioner al omdeling,
mens voldsom inflation
kørte DC's vaklende salg i sænk.
Natten over blev DC-eksplosionen ti DC-implosionen.
DC'S NYE DISTRIBUTIONSSTRATEGI SKÆRER 40 % I PRODUKTER
Virksomheden afskedigede meget af sit personale
og annullerede brat 17 tegneserie-serier,
herunder Black Lightning.
Ingen, der arbejdede for DC i midten af 1970'erne,
regnede med, at branchen holdt længe.
Der måtte gøres noget. Der måtte findes svar.
Med DC's fremtid i fare
satsede Warner hårdt
på en film om superhelten, der indledte det hele.
Ingen troede på, at det ville blive en god film.
KREATIV KONSULENT, SUPERMAN
Jeg formoder, at alle huskede tv-serien Batman
og tænkte: "Den bliver opstyltet,
og vi kan ikke have to en halv times opstyltethed."
Selv med den berømte Godfather -forfatter Mario Puzo involveret
havde filmen svært ved at lette.
Uprøvet flyveteknologi
og et instruktørskift midtvejs
forhalede tidsplanen og overskred budgettet.
Da den nye instruktør, Richard Donner, kom til,
begyndte han at ændre kurs
og startede med manuskriptets tone.
De havde en anden tilgang til Superman end mig.
FILMINSTRUKTØR, SUPERMAN
Deres tilgang var en slags parodi på parodi.
Jeg sagde: "Det er Superman, Det er æbletærte. Det er ærkeamerikansk."
Det var en del af amerikansk historie,
og for mig havde det sin egen virkelighed.
Missionen var at holde det stilrent.
Med det ændrede manuskript
begyndte en intens søgen
efter skuespilleren, der skulle inkarnere Manden af stål.
Robert Redford, Paul Newman og enhver større amerikanske stjerne.
Mit problem var, at jeg havde svært ved at se dem flyve.
Troede man ikke, at Superman kunne flyve,
troede man ikke, at Superman var virkelig,
og jeg fornemmede, at vi burde vælge en ukendt.
Tak, fordi du fandt tid til jobsamtalen.
CHRISTOPHER REEVES SKÆRMTEST
Jeg forstår, at der er mange spørgsmål om mig,
som verden gerne vil have svar på.
Christopher Reeve var primært kendt for sit arbejde på de skrå brædder
og i sæbeoperaer,
men hans alvorlige fremstilling af Superman
flugtede perfekt med Donners jordnære vision.
Det, der gør Superman til noget særligt,
er, at han har en slags modenhed eller en uskyldighed...
SKUESPILLER, SUPERMAN
...der giver ham et simpelt verdenssyn.
Når han siger:
"Jeg er her for at kæmpe for sandheden og den amerikanske måde,"
gør alle sådan her...
Men han laver ikke sjov.
Løsningen var at håndtere det, som om det var vigtigt.
CHEFREDAKTØR, DEN OF GEEK
Som om det var en vigtig del af amerikansk mytologi.
"Ægte" betyder ikke skummel og hård.
"Ægte" betyder blot følelsesmæssigt ægte.
Og med Superman
er det normale mennesker, der reagerer på noget ekstraordinært.
Gud, se deroppe.
Hvad fanden er det?
Rolig, frøken. Jeg har fat.
Har du fat? Hvem har fat i dig?
'SUPERMAN' STORSLÅET SJOV FOR ALLE
SE! SUPERMAN KOMMER TIL UNDSÆTNING
SUPERMAN FLYVER IND I AMERIKAS HJERTE
Superman indbragte for 300 millioner dollar i billetsalg,
vandt en Oscar-pris for specialeffekter
og lancerede en række af blockbusterefterfølgere.
Den 26. januar 1979...
FORFATTER, SUPERMAN BIRTHRIGHT
...gik jeg ind og så Superman.
Og jeg gik ind formålsløs
og kendte ikke fremtiden og var bange for fremtiden.
Som barn havde jeg ingen venner,
fordi jeg skiftede skole hele tiden.
Jeg gik ind i biografen
og følte, at ingen var interesseret i mig, ingen så mig, ingen hørte mig.
Superman interesserede sig for alle.
Han er ligeglad med, om man er rig eller fattig,
eller hvor man kommer fra.
Og jeg gik ud af biografen overbevist om,
at hvad end jeg ville lave resten af mit liv
skulle det have noget at gøre med Superman.
Hvis Chris Reeve-Dick Donners film ikke havde fået succes det år,
kunne DC have endt
med få biografpremierer,
og virksomheden havde måske ikke overlevet.
DC red højt på Supermans succes
og fandt nye læsere.
Tegneseriebutikker åbnede i 1970'erne
som et sted, hvor teenagefans kunne købe og diskutere
gamle numre.
I de tidlige 1980'erne fik efterspørgslen fra ældre læsere
nye butikker til at åbne over hele landet.
Det blev det nye ansigt på distributionen af tegneserier.
Det reddede tegneserier fra glemslen.
Tegneserier var in.
Men for mange var DC's sammenfiltrede dynamik en barriere.
Problemet var, at mange Marvel-fans
ikke forstod, hvad DC handlede om,
for de forstod ikke, hvorfor de havde
så mange forskellige figurer, der alle var ens.
Vi havde at gøre med ting som multiverset.
Ord, der er almindelige i dag, men ikke dengang.
Og det slog mig, at vi måtte ændre det.
Lad os begynde universet på en frisk.
Det måtte være revolutionerende.
Det måtte være noget, hvor alle ville sige:
"Åh gud, er de seriøse?
Vil de gøre det?
Det er umuligt."
I det mest voldsomme krydsfelt i DC's historie
afsluttede Marv Wolfman og kunster George Pérez
DC-mutiverset med en isoleret udgave,
der dræbte figurer og verdener,
indtil en enkelt Jord var tilbage.
De tog det hidtil usete skridt og besluttede:
"Vi fjerner al bagagen.
Vi begynder på ny og forener dem i et DC-univers for første gang."
De udgav Crisis on Infinite Earths, hvor Lynet dør til sidst.
Det var første gang, jeg græd i en tegneserie.
Jeg indså, at jeg var forbundet med figuren.
Og nu må jeg gå tilbage og lære alt om dem.
På en måde var hans død min begyndelse.
Wolfmans beslutning om at nedbrænde multiverset
gav andre skabere en ren tavle,
så de kunne puste nyt liv og dybde ind i de klassiske DC-figurer.
Så fra Crisis on Infinite Earths
fik vi en helt ny Jord.
Lad os genindføre figurerne, som om de ikke havde eksisteret før.
Så DC hentede John Byrne fra Marvel.
Han var det største tegneserietalent dengang.
Lad os give ham Superman. Begynd helt fra bunden.
Tænk over, hvordan dit liv er, hvis det er dine evner,
hvis det er dine kræfter,
hvis det er sådan, du opfatter verden med dine superkræfter?
Det samme med Wonder Woman. Vi giver hende til George Pérez.
George Pérez' Wonder Woman var mit ét og alt.
Hans udgave af Wonder Woman fik mig i sidste ende til
at søge ind på kunstakademiet.
Endnu i dag forbløffes jeg over
mængden af information, han får ned på en side.
Jeg har aldrig set tegneseriesider med så kompakte striber.
Men det, der slog mig ved George Pérez' tegninger,
var, at han var en rigtig god skuespiler.
Hans figurer, der har forskellige størrelser og former
og ser forskellige ud, stod op, var påklædte
og de agerede, handlede og kæmpede
på måder, der var unikke for dem.
Og for mig var det George Pérez' magi.
Det var en måde at tænke på.
Det var en følsomhed, hvor hver figur var unik.
Han fik den enestående karakter frem med sin kunst.
En af de vigtigste beslutninger, jeg traf i DC,
var at engagere folk,
som gjorde tegneserier til en sofistikeret kunstform.
Det begyndte med at hente Frank Miller.
Frank Millers The Dark Knight Returns
er et markant moderne greb på Batman-legenden
sat op imod Reagan-regimets barske virkelighed
og fyldt med tidens raseri.
De fleste grundantagelser om tegneserier,
og helt op til de seneste år,
blev til i 1940'erne.
Alt måtte ske i en meget menneskekærlig verden,
hvor man kunne stole på politiet.
Man kunne stole på folkevalgte embedsmænd.
Man kunne stole på sine forældre.
I så mange år
var den grundlæggende idé om superhelte desværre umulig,
da de var til i en verden, hvor der ikke var behov for dem.
Miller genopfinder Batman som en midaldrende enspænder,
der er vred på korrupte embedsmænd
og villig til at bruge alle midler for at afsløre dem.
Jeg fornemmede, at for at lave Batman
måtte man fra begyndelsen af historien påpege,
at han var en anakronisme.
Der var noget forældet over hele begrebet,
og Dark Knight skulle give nyt liv
for at få idéen til at fungere i en moderne kontekst.
Da Batmans krig mod bander bliver en forlegenhed for Washington,
får han sig en usandsynlig fjende, Superman,
der er tegnet som en håndhæver for Reagan-regeringens politistat.
Det var en bog, der trodsede
al hidtidig praksis.
Det var drevet af politik og samfundskritik.
Det var langt fra Batmans tidligere model
og figurfremtoning.
Hver beslutning var ret modig.
Og der er ingen tvivl om, at Jenette og jeg brugte mange år
på at diskutere individuelle valg.
Jeg var mere forsigtig, og hun var mere dristig.
Det var en ny generation af skabere,
som var vokset op med tegneserier,
og nu kunne de give deres udtryk af dem.
Det var politiske værker, som havde et synspunkt...
MEDSTIFTER, MILESTONE MEDIA
...der ikke var i takt med begivenhederne dengang.
Watchmen var et forstyrrende syn på superhelte
af en ung engelsk forfatter ved navn Alan Moore.
Vi ønsker at undersøge...
FORFATTER, WATCHMEN
...konsekvenserne af superhelten.
Hvis disse absurde figurer var virkelige,
hvad ville de så gøre ved verden?
Hvis man havde en figur med Supermans kræfter,
der arbejdede for amerikanerne,
hvordan ville amerikansk udenrigspolitik så se ud?
Den ville måske være lidt mere eventyrlysten,
og den russiske udenrigspolitik
ville nok være mindre eventyrlysten.
Moore anbringer historien i et alternativt 1985
under truslen om atomkrig.
Eneste supervæsen og USA's beskytter, Dr. Manhattan,
har overladt Jorden til et bundt udklædte retshåndhævere,
hvoraf en udsletter New York by
i forsøg på at forene verden.
Watchmen er ikke skrevet af en, der elsker tegneserier om superhelte.
FORFATTER, RORSCHACH
Watchmen er skrevet af en person, der kender dem udførligt og respekterer dem,
men det er en, der kan betragte dem på afstand og sige:
"Her er de store ædle temaer, som I har set på."
Jeg mener, at Alan Moores Watchmen er på højde med ethvert andet litterært værk.
FILMINSTRUKTØR, THE SUICIDE SQUAD
Jeg elsker den. Jeg har læst den hundredvis af gange.
Dekonstruktionen af superhelten
var noget, der var påvirket af det, han gjorde.
I 2005 placerede tidsskriftet Time Watchmen
som en af de bedste 100 romaner i det 20. århundrede
Den er aldrig udgået fra forlaget.
Moores bog antændte en litterær eksplosion på DC
under ledelse af Karen Berger.
Jeg ryddede en vej lidt under radaren.
CHEFREDAKTØR, VERTIGO 1993-2013
Jeg var begyndt at spejde efter forfattere, primært i England.
Den britiske tegneserieindustri var et skridt foran os i voksentegneserier.
Karen så det og tænkte:
"Hvorfor gør vi det ikke til et helt brand?"
Og så blev det en britisk invasion.
Hun hentede den generation af britiske forfattere,
og de skabte voksentegneserier.
Da DC begyndte at lede, var der en hel generation af os.
Vi var klar til at tage afsted og havde læst tegneserier hele vores liv.
Af se Supermans hånd række ned fra skyerne...
FORFATTER, THE INVISIBLES
...og vide, at DC Comics var i telefonen,
var som at vinde en milliard dollar.
En af forfatterne, som Berger mødte i sin søgen efter nye talenter,
var en vedholdende ung mand ved navn Neil Gaiman.
Gaiman pitchede en historie, der var baseret på en obskur figur
fra virksomhedens arkiver.
Sandman, hersker over drømmeriget.
Man havde den her figur, som opsøgte drømmenes herre.
Hvorfor har vi ikke set ham i DC-universet?
FORFATTER, THE SANDMAN
For på det tidspunkt
foregik alt i DC-universet.
Så jeg tænkte: "Vi har aldrig set ham.
Måske har han været låst inde et sted."
Og pludselig havde jeg en begyndelse på noget.
Jeg havde en idé om en nøgen mand i en glaskasse,
der ventede på, at de mennesker, der holdt ham til fange,
var døde og borte.
Og naturligvis begyndte jeg på Sandman helt rædselsslagen,
for jeg havde aldrig skullet skrive en historie om måneden.
Grunden til, at den første historie
Præludier & Nocturner havde otte numre var,
at jeg var overbevist om, at Karen ville ringe:
"Den sælger ikke. Vi stopper ved nummer 12."
Men da vi kom til nummer otte,
solgte vi mere end nogensinde,
og pludselig tænkte jeg:
"Okay, nu kan jeg tro på
og lade mig selv drømme om,
at jeg kan få afsluttet historien."
Da Sandman endelig er fri, tager han hævn over sine fangevogtere
og opdager, at han også må betale for sine egne synder.
Der var intet som Sandman, da den udkom.
KUNSTNER, THE SANDMAN
Det var følelsesladet, men fantastisk.
Intellektuel, men mørk.
Den tiltrak kvindelige læsere, der ikke var klar over,
at der var tegneserier, de kunne nyde.
Neil gik imod det sædvanlige mønster med figuren Death
og gjorde hende til en ung, attraktiv kvinde, en goth,
hvilket var helt i takt med tiden.
I high school kunne man udlevere et eksemplar af Sandman
og stadig se sej ud.
Man kunne gå med sin jakke,
ryge cigaretter og læse Sandman.
Det var tilladt. Tegneserier var cool igen.
De var oprørske. De var farlige.
De var ikke barnlige.
De var et tegn på, at man var på forkant med kunst,
snarere end midt i.
Serien havde 75 numre
og solgte over syv millioner eksemplarer.
Men det var kun en af en voksende liste, som blev redigeret af Karen Berger,
der fjernede sig fra traditionelle tegneserier.
Mit mål var virkelig at lave historier,
som rystede op i tingene.
Det brød med status quo
og udfordrede folks opfattelse af en tegneseriehistorie.
En af tingene, som Karen bidrog med,
var, at hun ikke var en hardcore tegneseriefan.
Hun havde sit unikke perspektiv på historien,
der ikke var bundet af nogens tradition.
Og Jenette var en virkelig rollemodel for mig.
Hun satte tonen og banede vejen
og var frygtløs og modig
med hensyn til risikotagning.
Og det var på det tidspunkt, jeg sagde:
"Du bør være redaktør af dit eget produkt."
Og jeg sagde øjeblikkeligt ja.
Da blev Vertigo skabt.
Jeg kunne lide ordets klang.
INNOVATIV - FARLIG - PROVOKERENDE VERTIGO
Man bliver utilpas.
Det er forbundet med frygt for højder.
Og i Vertigo handler det om at overvinde den frygt,
gå ind mørke steder
og tage chancer og løbe kreative risici.
Der var en fornemmelse i luften om,
at det var et særligt sted,
hvor man kunne strække sig kreativt og skubbe grænser.
Det var en fantastisk måde at arbejde på.
Og give folk muligheden for at fortælle netop den historie.
Hvor...
Hvor kommer man bedst til udtryk?
The Invisibles ændrede historien for tegneserier.
Den skabte den første drag queen-superhelt.
En sådan figur med den slags synlighed
midt i 1990'erne
var noget virkelig enestående.
Hvis der er en rød tråd,
der går gennem en Vertigo -titel
eller en Vertigo -tegneserie,
som de alle beskæftiger sig med...
...er det menneskelighed
i alle dens facetter.
Og genre bruges som baggrund
for at fortælle historier om livets ubehagelige sider,
livets forstyrrende dele
og om folk i udkanten.
Historier om os alle sammen.
Det er virkelig Karens fortjeneste.
Det er hendes redaktionelle vision,
at tegneserier skal opfattes som ethvert andet historiefortællende medie.
At tegneserier kan gøre alt
og skal have lov til at gøre alt...
FORFATTER, PREACHER
...og gå ind på alle territorier,
som en forfatter eller kunstner finder passende.
Vertigos grænsebrydende historier
påberåbte sig kulturelt blå stempel og markedspotentiale
og havde brug for et matchende format.
Vi sagde til hinanden:
"Hvorfor udgiver vi en tegneserie, der derefter forsvinder?
Hvordan kan tegneserier blive på hylden?
Hvordan kan tegneserier komme på hylden?"
For at få tegneserier ind i boghandlerne
tog virksomheden en helt ny genre i besiddelse,
den grafiske roman,
med længere historier, der blev udgivet i et volumen.
Det var et træk, der gav udbytte i flere år fremover.
Med trade paperbacks og grafiske romaner
vendte forlagsvirksomheden sig til en overskudsforretning.
Vi gjorde tegneserier permanente.
I midten af 1990'erne var tegneserier blevet voksne,
men tegneseriefilm var gået i stå i fortiden.
En ung fan gjorde det til sin personlige mission at ændre det.
Hvis jeg siger,
at jeg som en knægt i tyverne
valsede ind og købte rettighederne til Batman fra DC Comics,
vil man sige: "Det er umuligt."
Og de har ret. I dag kunne det ikke ske.
Men dengang
forstod ingen anden disse figurers værdi.
I 1979 slog Uslan sig sammen med den erfarne producent Ben Melniker
og købte filmrettighederne til den kappeklædte korsridder fra DC:
Det tog næsten et årti, før man begyndte at filme.
Jeg blev afvist af alle studier i Hollywood.
De sagde: "Du er vanvittig. Man kan ikke lave seriøse tegneseriefilm.
Man kan ikke lave mørke superhelte."
Men så kommer Frank Miller og laver The Dark Knight Returns.
Og det nulstiller Batman i folks fantasi fra Adam West
til den moderne, mørke, komplekse hævner, som vi kender i dag.
Hele nøglen var Tim Burton.
Instruktør Tim Burton var kendt for sine skæve hits
som Pee-wee's Big Adventure,
ikke actionfilm.
Men hans empatiske fortolkning af Batman overbeviste Uslan.
Tim sagde:
"Skal vi lave en seriøs Batman-film,
kan filmen ikke handle om Batman.
Filmen må handle om Bruce Wayne."
Vi var interesserede i ikke at udforske en tegneseries kliché-aspekter...
FILMINSTRUKTØR, BATMAN
...men at få mere ud af det.
Vi var interesserede i at vise en helt, der havde problemer.
Det gør det mere menneskeligt.
Men da Burton castede Michael Keaton i hovedrollen,
vaklede Uslans tillid.
Jeg sagde: "Det er alle tiders. Det er en god joke."
Jeg sagde: "Jeg kan se plakaten nu. 'Støvsugerpiloten er Batman.'"
Der er en mørk og alvorlig Batman.
Og Tim havde forklaringen.
"Jeg har arbejdet med Michael Keaton på Beetlejuice.
Vi kan portrættere Bruce Wayne så målrettet og besat
på grænsen til det psykotiske..."
Hvad synes du nu?
Er jeg kvalificeret?
...at publikum vil sige: 'Ja.
Han vil fungere. Han vil gøre det.'"
-...67, første optagelse. -Action.
Burton og hans designhold tryllede et grublende, ødelagt Gotham frem,
der myldrede med trusler.
Batman fra 1989 var virkelig i mesterklasse
fra stemning til mørke.
Hvad ser man første gang, man ser Batman?
Man ser silhuetten af en flagermus
falde over to fyre, der just har røvet nogen.
Og de to bør være meget bange.
-Hvem er du? -Batman.
De førte Batman tilbage til de mørke tegneserierødder.
Historien om en meget ødelagt mand.
Hvis man er udklædt som flagermus om natten
og skaber frygt blandt de kriminelle,
hvilken type person er man så?
Hvorfor er han på den måde?
Bruce Wayne har tendens til at være en intern fyr, der kan miste kontrollen.
SKUESPILLER, BATMAN
Låget ryger af sommetider.
Skal vi slås? Kom an!
Lad os slås.
Indtil han er Batman og bliver underligt kontrolleret.
Undskyld mig.
Har du nogensinde danset med djævlen i det blege måneskin?
Det var et utroligt øjeblik
for en tegneseriefan, som voksede op latterliggjort,
at se det blive hævet til globalt blockbuster-status.
Publikum begyndte at samle sig i weekenden
forud for en filmpremiere og var så mange, at den måtte finde sted i to biografer.
Jeg sagde: "Jeg tror, at det, jeg har lært her,
er, at hvis du ikke tror på dem, når de siger, hvor dårlig du er,
så tro blot på dig selv og dit arbejde, og du vil klare dig godt."
Michael Keaton overgik, hvad man forventede.
MEDSKABER, BATMAN
Han bliver den nye Batman, 1990'ernes nye Batman.
Batman i 1989 er ikke blot den mest succesrige film det år,
men flagermussymbolet er alle vegne.
Man kan ikke købe T-shirts at printe på,
for alle sorte T-shirts er allerede blevet afsat andetsteds.
Fans i Philadelphia står i kø for at få en Batman-frisure.
Et helt katalog med Batman-samlerobjekter.
Der er endog et 1-800-BATMAN-nummer her,
så man kan få sine varer hurtigere.
Den kappeklædte korsfarers eventyr
giver næring til en industri på 400 millioner dollar,
der vokser 25 % hvert år.
Batmania slyngede tegneserier ind i et nyt årti,
hvor de fandt en hel ny slags fans.
1990'erne var en meget oppustet tid i tegneseriehistorien,
en periode, hvor interessen kun lå hos "samlere",
og fokus var rettet mod tegneseriens handelsværdi.
"Har I nummeret med den specielle taske og kortet?"
Og på den 27. International Comic Convention
i San Diego
blev en tegneserie solgt til 180.000 dollar.
Tegneserien var ligegyldig.
Det handlede om, hvor meget den kostede, og hvor mange penge den var værd.
De køber dem til investering. Det sjove er væk.
Det var komplet vanvid. Forlæggere opreklamerede deres topkunstnere
og producerede samlerobjekter.
Jeg har et blødt punkt for tegneserier fra 1990'erne.
Det var spændende dengang...
FORFATTER/KUNSTNER, CATWOMAN
...for kunstnerne var som rockstjerner.
Mange af dem læste jeg ikke. Jeg var kun optaget af kunstværket.
Jim Lee var en af Marvels superstjerne-kunstnere.
Hans første X-Men solgte otte millioner eksemplarer,
en Guinness verdensrekord.
Da kunstnerne var så hotte,
følte nogle af dem, at de ikke behøvede forfattere.
Hvorfor dele vores overskud med forfattere...
KREATIV DIREKTØR, DC
...når vi kan finde på den samme slags historier.
Tidligt i 1992
holdt Lee og andre af Marvels topkunstnere op
og gik sammen for at oprette Image Comics.
Vi var seks, syv kunstnere alt efter versionen, man vælger.
En flok egenrådige knægte midt i vores 20'ere.
Vi sagde til selskaber:
"Fuck jer, vi arbejder ikke for jer."
I de første fire måneder
skubbede det nystartede firma DC ned på en tredje plads
for første gang.
Med sit omdømme i fare
var Amerikas ældste tegneserieorganisation nødt til at få rampelyset tilbage.
Vi havde et hastemøde, hvor alle mødte op.
REDAKTØR, SUPERMAN
Alle forfattere, alle kunstnere på fire versioner af Superman
arbejdede mod et fælles mål.
Det handler ikke om dig.
Det handler om Superman, og hvad vi synes er bedst for Superman.
Under hvert møde, når vi sad fast,
råbte Jerry Ordway: "Lad os slå ham ihjel."
Han sagde det den dag.
Og jeg sagde: "Godt, klogeåger.
Slår vi ham ihjel, hvad sker der så?"
Vi havde teasere i alle Superman -blade
i sommeren 1992.
Nogen eller noget kom efter Manden af stål.
Har Manden af stål fundet sin ligemand?
En redaktør fra DC Comics siger, at Superman dør den 18. november.
Mike Carlin siger, at november-tegneserien
vil vise den udklædte kriminalitetsbekæmpers død
under en kamp for at redde Metropolis.
Godt. Jeg er ikke fan af Superman.
Jeg kan ikke lide ham.
Han er som en drengespejder sammenlignet med de andre superhelte.
Det siger en fyr med en tatovering af en skurk, Jokeren.
Teenagere i dag foretrækker mere voldelige figurer,
som Punisher, Wolverine, Infinity War.
Med alle dem derude, der var antihelte,
og Superman, der var drengespejder og fortærsket,
sagde vi i bund og grund:
"Lad os vise verden,
hvordan den ser ud uden ham."
Med et spor af ødelæggelse
og lemlæstede Justice League-figurer i kølvandet
havde Supermans nemesis kurs mod Metropolis
til den sidste kamp.
Hver uge kom der en ny Superman -tegneserie i butikkerne.
I de sidste fem uger er der bygget en historie op om Doomsday.
Langt den bedst sælgende bog lige nu.
Den blev udsolgt på et par timer.
Aviser skrev ledere.
Fans skrev breve.
STOP! NEJ!
Alle sagde: "Hvordan kan I dræbe Superman?"
Og jeg sagde: "Hvornår har I sidst købt en Superman -tegneserie?"
"Det er 20-30 år siden."
Jeg sagde: "I har slået Superman ihjel."
Vander I ikke blomsten, dør den.
I dag møder Superman en lidet super-skæbne,
når DC Comics udgiver tre millioner eksemplarer af Doomsday.
Det er helt sikkert overraskende. Jeg havde aldrig troet, de dræbte ham.
Det burde være sket for længe siden.
Han har ikke føling med den virkelige verden.
Jeg kommer til at græde.
Jeg er trist. Jeg vil ikke have, at han forsvinder.
Manden af stål har vist sig at være lige så sårbar
som de dødelige, der har set op til ham i mere end et halvt århundrede.
Superman døde onsdag.
DC solgte over seks millioner eksemplarer af nummer 75,
herunder en platinindpakket samlerudgave
og flere luksusvarianter.
I de næste fire måneder
lukkede alle fire Superma n-varianter ned.
Kort efter sagde de: "Hvad kan vi gøre med Batman?
Lad os brække ryggen på ham.
Lad os få Bane ind og peppe ham op med gift."
Som LeBron James, bare bang.
Da samlermarkedet kogte,
øgede DC, Marvel og Image indholdet med sex og vold
i en febrilsk konkurrence om opmærksomhed og penge.
Der var ikke meget godt mod ondt.
Hver tegneserie var snarere en brydekamp
og en stræben efter at gøre hvert nummer voldsommere end det tidligere.
Det var ikke rart for mig personligt
og heller ikke for Alex Ross.
Kunstner Alex Ross og forfatter Mark Waid
kom til DC med komplementære talenter
og en fælles tro på superheltes betydning.
I DAG
I en alder af fire eller fem
blev jeg først præsenteret for superhelte.
Jeg kunne godt lide,
at Superman skulle inkarnere
alle gode ting og alle stærke ting på lige fod.
Alle andre figurer var mindre magtfulde end den her fyr...
KUNSTNER, KINGDOM COME
...som kunne gøre sin vilje til handling.
Alex og jeg var ikke interesserede i kyniske figurer
og kyniske, mørke tegneserier.
Jeg var interesseret i figurer, der var fulde af håb.
Jeg var interesseret i figurer, der var positive.
Jeg var interesseret i figurer, som man kunne se op til.
Lad os kaste et nyt og frisk blik på,
hvad disse figurer bidrager med.
I sommeren 1996
udgav Ross og Waid det første nummer af Kingdom Come,
en nulstilling af Superman-myten,
hvor Manden af stål aldrig døde,
men gik frivilligt i eksil
og overlod Amerika til en yngre,
mere voldelig superhelterace.
Da deres stridigheder fører til kaos,
må Superman vende tilbage og genoprette orden.
Og på det tidspunkt kollapsede hele tegneserieindustrien.
Jeg fik en besked om, at alle mine kontakter på Marvel var blevet fyret.
Marvel erklærede sig konkurs.
Folk indså, at de ikke kunne sælge hæfterne
til ikke-eksisterende kunder,
og branchen kollapsede virkelig,
og en masse små virksomheder forsvandt.
TEGNESERIEKRAK
TEGNESERIEFORLÆGGERE GRINER IKKE, DA SALGET STYRTDYKKER
Da bunden blev slået ud af samlermarkedet,
stod Vertigo stadig oprejst, fordi folk ikke samlede på dem.
De læste dem faktisk.
Mens industrien slingrede,
arbejdede Ross og Waid på at afslutte en fortælling,
der hentede inspiration fra deres egne liv.
Min første hensigt med Kingdom Come var at tegne en tegneserie,
hvor DC-figurer hang ud med min far.
Norman McCay, som er vores histories fortæller,
er Alex' far.
Min far var præst.
Og det menneskekærlige aspekt ved det job ville jeg have med.
Ross' far tjener som stedfortræder for almindelige mennesker
og moralsk kompas for supermenneskerne.
Da Supermans plan om at få styr på de uregerlige superhelte mislykkes,
udfører den amerikanske hær et atomangreb for at udrydde dem.
Superman bliver rasende og hævner sig.
Men McCay stopper ham med en reprimande.
Almindelige mennesker har brug at have indflydelse på deres eget liv
og vil nære mistillid til superkræfter,
medmindre de består af lige dele beherskelse og visdom.
McCays ord rører Superman, og han afgiver et løfte.
"Problemerne, vi står overfor, findes stadig.
Vi vil ikke løse dem for jer.
Vi vil løse dem med jer."
Det gør Superman til Superman.
Supermans største superstyrke
er ikke at flyve eller at kunne løfte en bil.
Det er, at han har evnen til at gøre alting,
tage alting, få alting,
men er uselvisk ud over rimelige grænser.
Han vil aldrig sætte sig selv, sine behov og ønsker
før andres.
Det er en fantastisk superstyrke.
Gennem alle menneskets fejl
har vi faktisk skabt figurer, som er uden fejl.
Det gør på en måde mennesker bedre end Gud.
Gud kunne kun skabe en falden menneskehed.
Vi gjorde skabninger bedre end os.
Det er lidt sejt.
Det viser en opfindsom færdighed,
som vi bør stole lidt mere på
og forsøge at bruge mere.
Vi har evnen. Vi byggede Superman. Vi skabte Superman.
Superman kan løse alle problemer uanset hvad.
Mens tegneseriebranchen kæmpede med at genopstå fra asken,
kom frelsen fra et kor af uhørte stemmer.
Når figurer har eksisteret i omkring 80 år,
kan man gå to veje.
Man kan vælge den traditionelle tilgang
eller vælge en anden kurs,
som går ud på at revolutionere universet.
Man må ændre ting,
finde forskellige stemmer bag kulisserne for at skabe historier.
Man må konstant pumpe nyt liv i figurerne.
For jeg bliver ved med at sige, at det ikke er figurerne,
men skaberne.
Så vi kan se tilbage på de tidligere historier
og puste en anden slags liv ind i dem.
Og det giver mig håb.
Det giver mig håb om, at historien kan ændre sig.
Tegneserier er menneskers drømme og håb.
Derfor elsker vi tegneserier.
Vi tror måske, at hvis omstændighederne byder sig,
bliver vi øjeblikkets helt.
TILEGNET
Tekster af: Maria Kastberg