Kautta historian on ollut yleismaailmallisia hahmoja,
joista kerrotaan tarinoita -
kuvaamaan moraalikysymyksiä -
tai kohtaamiamme haasteita.
He ovat olleet uskonnollisia hahmoja,
myyttisiä hahmoja, kuninkaita ja kuningattaria.
Supersankarit ovat sitä, mitä he ovat nyt,
ja siksi uskon heihin näin paljon.
Sankaruus on yksinkertaista.
Aina, kun joku toimii pelosta huolimatta rohkeasti -
hyvän asian nimissä.
Elokuvissa -
supersankarit ovat hyvyyden kuvia,
korkeimpien ihanteidemme symboleja.
Innostuin sarjakuvista,
kun aloin tutkia aihetta.
Ihastuin niihin.
Leikin leluhahmoilla edelleenkin.
Ei kulu yhtäkään päivää,
etteikö jollakulla olisi Batman-paitaa.
Loikka sivuilta valkokankaalle vei vuosikymmeniä -
ja paljon houkuttelua.
Sarjakuvasovituksia oli hyvin vähän -
Hollywoodissa 80- ja 90-luvulla, sillä monet siellä -
eivät uskoneet lähdemateriaaliin.
Studioiden johtajat vähättelivät sarjakuvien tekijöitä,
eivätkä pitäneet sarjakuvahahmoja -
kovinkaan tärkeinä.
Kun Hollywood oppi lennättämään sankareita,
niiden innokkaat tekijät -
muuttivat kevyet sarjakuvat -
tyylikkääksi aikuisten viihteeksi.
Ihmiset, jotka suojelevat hahmoja liikaa,
eivät koskaan siirrä rajoja.
Tekstissä ja piirroksissa oli jotakin.
Tarina oli fiksu ja uskalias.
Se kapinahenki -
ja elinikäisten fanien uskollisuus -
työnsivät supersankarit populaarikulttuurin keskukseen -
ja kollektiiviseen tajuntaamme.
Mitä jos minusta voisi tulla sankari -
ja voisin muuttaa maailmaa?
Se on supersankaritarinoiden ytimessä.
Moraalisessa kompassissamme on jotain,
joka kertoo, milloin voi taistella oikean asian puolesta.
Se on voimaa. Se on superina oloa.
Ensimmäisenä valkokankaalle pääsi -
yllättävä hahmo.
Kapteeni Ihmeellä oli Teräsmiehen voimat.
Hän oli suositumpi 1940-luvulla.
Sarjakuva kertoi pojasta, joka voi muuttua supersankariksi -
yhdellä sanalla.
Shazam!
Vuonna 1941 Kapteeni Ihme esiintyi 12-osaisessa elokuvasarjassa,
joka innosti nuorta yleisöä lauantai-iltapäivisin.
Tarvittiin 78 vuotta, nimen muutos ja lyhyt kausi televisiossa,
ennen kuin Kapteeni Ihme palasi valkokankaalle vuonna 2019 -
nimellä Shazam!
Elokuva palasi ajattomaan tarinaan -
voimattomasta lapsesta, joka saa aikuisena supervoimat.
Shazam!
Jokaisen elämässä...
NÄYTTELIJÄ
...on haaveita supersankaruudesta.
Vahvemmasta, nopeammasta tai sankarillisemmasta.
Kädet tänne.
Shazam!
Elokuva koskettaa sisäistä pikkulastamme.
Kamera käy!
Lähdetään liikkeelle.
NYKYHETKI
No niin, perskunta,
asiaan.
Toisessa elokuvassa -
ne olivat lempilavasteitani -
kaikista elokuvistani.
Miksi sinulla on työ? Wonder Womanilla ei ole!
Lopeta. -Ei, oikeasti.
Vetääkö hän ponnarin ja lasit,
jotta kukaan ei tunnista, ja toimii kirjanpitäjänä?
Lopeta.
Se on hauska rooli, sillä saan olla lapsellinen.
Sanoin: "Älkää saako hepulia!" Minä olen Billy.
Videopelit pitävät minut lapsellisessa tunnelmassa.
Kun tehtävänä on esittää lapsellista,
haluaa pysyä leikkisänä.
Tämän ei pitäisi tuntua työltä.
Pukeudumme ja leikimme ja saamme siitä palkkaa.
Se oli hienoimpia asioita ensimmäisessä elokuvassa.
Ihmiset lähtivät näytännöstä -
iloisemmalla mielellä elämän suhteen.
Heillä oli kevyempi olo.
Maailmassa on tällä hetkellä pielessä monikin asia.
Meillä on tilaisuuksia -
taiteilijoina, tekijöinä ja viihdyttäjinä -
keventää ihmisten taakkaa edes hieman.
Sitä tarvitaan, koska maailmassa on synkkyyttä.
Viisikymmentä vuotta ennen Shazamia -
maailma oli eri tilanteessa.
Rauhaa nyt!
Nuorista tuntui,
ettei vastauksia löydy mistään.
Mitä voi tehdä maailmassa, jossa vallitsevassa kulttuurissa -
vihollinen on joskus kasvoton?
Miten silloin taistellaan?
MARTIN LUTHER KING MURHATTU, PRESIDENTTI RAUHOITTELEE
Silloin alkoi tuntua...
TUOTTAJA
...että kasvoin sarjakuvien ohi.
Ja juuri sillä hetkellä -
Marvelin aikakausi alkoi kunnolla.
Marvel julkaisi ensimmäisen mustaihoisen supersankarin -
ja käsitteli sosiaalisia ongelmia.
Adam Westin Batmanin teatraaliset tempaukset -
tuntuivat vääriltä ja vanhanaikaisilta.
Silloin 60-luvun puolivälissä -
muille kuin meille sarjakuvien lukijoille -
se tv-sarja edusti maailman käsitystä Batmanista.
Se oli minusta ikävää.
Vannoin valan.
Vielä joskus ja jollakin tavalla -
näyttäisin maailmalle oikean Batmanin.
Uslanin kaltaisia faneja -
kannusti syvä rakkaus hahmoja kohtaan -
ja sitoumus tähän ilmaisumuotoon.
He aloittivat uuden aikakauden Amerikan sarjakuvissa.
Jokainen sukupolvi ansaitsee hahmoja,
jotka sopivat heille.
Olimme 60-luvun lapsia ja halusimme...
KÄSIKIRJOITTAJA
...tehdä tärkeitä tarinoita.
Emme olleet nuoria kapinallisia juonimassa vallankumousta,
mutta toisaalta olimme juuri sellaisia.
KUSTANTAJA
Tutkimme, mikä alan tulevaisuus voisi olla.
Kirjoittaja Denny O'Neil ja piirtäjä Neal Adams -
halusivat muuttaa sarjakuvia -
laittamalla kuviin aitoa maailmaa.
He valitsivat kaksi supersankaria, jotka menestyivät heikosti.
Vihreä Nuoli edusti liberaalia näkökulmaa,
Vihreä Lyhty taas vanhoillisempaa näkemystä.
He lähtevät matkaan yrittäen löytää Amerikan.
Yli 14 tarinan ajan Vihreä Lyhty ja Vihreä Nuoli -
kohtaavat laajoja kansallisia asioita,
kuten ylikansoitus, syrjintä,
saastuminen ja huumeriippuvuus.
Me vartuimme sinä aikana -
ja olimme vihaisia yhteiskunnalle.
Se oli muutosten aikaa. Muistakaa 60-lukua.
Suuria muutoksia Amerikassa, ja ne näkyivät...
PIIRTÄJÄ
...niissä sarjakuvissa.
SYYLLINEN! SALALIITTOLAISTEN KUOLEMANTUOMIO!
Se oli käännekohta DC Comicsille.
Se heijastui muihin sarjakuviin ja sankareihin.
Oltiin uskaliaita ja rohkeita.
Marvelin piirtäjä Jack Kirby tuli DC:lle vuonna 1970 -
kirjoittamaan hengellistä sarjaansa New Gods.
Se oli hänen eepoksensa, Raamatun uusi versio.
Siitä kaikki alkoi, ja siihen se kaikki loppuu.
KIRJOITTAJA
Tämä on hyvää. Tämä on pahaa.
Jokaisella sivulla on tuhat ideaa, joista voisi tulla tuhat tarinaa.
Se on huikeinta taidetta.
Vuonna 1972 Len Wein ja Bernie Wrightson -
yhdistivät sankarin sielun hirviön kehoon -
tarinassa Rämeen olento.
Wrightsonin piirrokset olivat tunteikkaita,
outoja ja kauniita yhtä aikaa.
Lenin tekstissä oli niin sanottua pulp-runoutta.
Se on klassikko, joka on yhä yksi parhaista...
KÄSIKIRJOITTAJA
...DC:n tuotannossa näinä vuosina.
Yrittäessään lyhytnäköisesti nykyaikaistaa erästä sankaria -
miespuoliset kustannustoimittajat riistivät Wonder Womanin voimat -
ja antoivat hänelle kungfu-taitoja.
He poistivat hänen asunsa...
PIIRTÄJÄ
...ja hänestä tuli muodikas Diana Prince.
Hän on vakooja ja nykyaikainen.
Hän on muodikas.
Mietin: "En halua lukea tuota."
Mitä haluatte? -Tasa-arvoa!
Milloin? -Nyt heti!
DC:n erehdys herätti huomiota -
feministiliikkeen nousevan johtajan -
Gloria Steinemin mielessä.
Wonder Woman oli feministinen.
PERUSTAJA
Hän hallitsi voimalla, oikeudenmukaisuudella ja rakkaudella.
Hänen piti olla vastavoima väkivallalle,
jota miesvaltaisissa sarjakuvissa oli.
Meistä oli kiinnostavaa ehdottaa häntä presidentiksi.
Tässä lukee: "Rauhaa ja oikeutta vuonna -72."
Toit sen, joten näytä sitä kameralle.
WONDER WOMAN PRESIDENTIKSI
Ms. Magazinen ensimmäisessä numerossa -
oli essee Wonder Womanista -
voiman ja itseriittoisuuden mallinaisena.
DC ymmärsi yskän.
Wonder Woman sai voimansa takaisin.
Muutaman vuoden päästä -
ABC-yhtiö alkoi etsiä sopivaa näyttelijää -
myyttisen hahmon herättämiseksi eloon.
Sain luoda hahmoni.
Minua ennen ei ollut mitään.
NÄYTTELIJÄ
En tiennyt yhtään, mitä olin tekemässä.
Siinä on naiiviutta.
Tutkin paljon mytologiaa ja sitä,
mitä voisin tuoda hahmoon.
Sitä ei näkynyt tekstissä.
Ihmiset kuten Betty Friedan,
Gloria Steinem ja suffragetit.
"Olen nainen, kuulkaa ääneni." Sen kaltaista feminismiä.
Se oli Wonder Woman.
Vuoden 1975 syksyllä -
Carterin ikoninen Wonder Woman ilmestyi tv-ruutuihin -
saaden nuoret sydämet väpättämään kautta maan.
Meillä ei ollut roolimallia, jota matkia.
Olin siinä iässä,
että jonkun esittäminen leikkikentällä oli kova juttu.
OHJAAJA
Lapset ryntäsivät ulos ja olivat Teräsmiehiä, He-Maneja -
tai jotain sellaista.
Kun Wonder Woman alkoi,
se oli mullistava.
Yhtäkkiä jokainen halusi olla se,
joka sai olla Wonder Woman.
Sain kokea saman, mitä pojat kokivat,
tekemättä sitä poikien lailla.
Oma toiveeni täyttyi.
Jokainen voi olla, mitä haluaa.
Te olette erityisiä.
Ja erilaisia.
Lynda oli tavallinen nainen, jollainen halusimme olla.
En esittänyt Wonder Womania.
Esitin vain Dianaa.
Wonder Womanissa on tärkeää se,
että Dianana hän oli samastuttava.
Lynda Carter tunnetaan pyörähdyksestä,
missä hän muuttuu Dianasta Wonder Womaniksi.
Valon välähdys,
ja sitten muutos siististä hahmosta -
voimakkaaksi supersankariksi.
Se muistutti voimasta, kun muuttuu joksikin itseään suuremmaksi.
KIRJOITTAJA/PIIRTÄJÄ
Se puhutteli minua jopa niin nuorena.
Se kosketti minua.
Siinä ei ollut vain nainen, joka laitettiin supersankarin asuun.
Siinä vakuutettiin maailmalle,
että on parempikin keino.
Uskotko todella, että ihmiset voivat muuttua paremmiksi?
Uskon.
Minulle opetettiin, että hyvyyden täytyy voittaa pahuus -
ja että naiset ja miehet voivat oppia.
Wonder Womanin sanoma tasa-arvosta kiiri kautta maailman.
Kotimaassa -
toinen tv-sarja esitteli supersankarien ryhmän,
jonka seikkailut opettivat yhteistyötä.
SUPERYSTÄVÄT
Oikeuden Puolustajien suuressa salissa -
on maailman neljä suurinta sankaria.
Superystävät oli ensimmäinen tv-sarja, joka toi hahmot yhteen.
Ensimmäistä kertaa ei saanut vain Teräsmiehen tarinaa -
eikä vain Wonder Womania -
tai Batman-tarinaa.
Saatiin kaikki hahmot yhdessä.
On selvää, että kaikki haluavat tehdä sarjakuvista -
tv-sarjoja ja elokuvia.
Mutta monille lukijoille -
unelmatiimin neljäs jäsen -
tuntui ylimääräiseltä.
Jos vedenalainen telepatiani tehoaa exxorilaisiin kaloihin,
voin pysäyttää Darkonin miehet.
Aquamanin hahmoa pidettiin vitsinä.
Muistan, kun aloin kirjoittaa tarinaa...
KIRJOITTAJA
...minulta kysyttiin, miksi tuhlaan aikaani siihen.
Kirjoittajana on aivan yhtä hauskaa -
tutkia vähemmän tunnettua hahmoa -
mahdollisimman tarkasti,
sillä se oli uutta.
Jos sanon Aquamanista, että hänen maailmansa ja tarinansa -
ovat yhtä syvällisiä kuin Batmanilla ja Teräsmiehellä,
mitä ne ovat?
Geoff Johnsin Aquaman-tarina vuodelta 2011 -
täydensi väheksytyn sankarin maailmaa -
maalla ja merenpinnan alla.
Johnsin sarjakuva oli pohjana vuoden 2018 elokuvaversiolle,
jonka näyttelijä muistutti tarinan hahmoa vain vähän -
ainakin ulkonäöltään.
Sanoin: "Mihin rooliin haluatte minut?"
NÄYTTELIJÄ
Mietin: "Valkoinen, vaaleahiuksinen, siloposkinen.
En minä."
He kertoivat tarinan, ja suostuin heti.
Hänen isänsä on majakanpitäjä ja äiti Atlantisin kuningatar.
Kahden maailman välillä on jännitteitä.
Se kosketti minua,
sillä synnyin Havaijilla ja kasvoin Iowassa -
vanhempieni erottua.
Hän on ulkopuolinen kuivalla maalla,
mutta Atlantisissa hän perii valtaistuimen.
Ja ainoa, joka voi kulkea siinä välissä, olen minä.
Kaveri, joka ei halua sitä.
Monestiko se pitää sanoa? En tahdo kuninkaaksi.
Hänen pitää oppia olemaan silta kahden maailman välillä,
jotta hän voi estää maailman ja Atlantisin sodan.
Aquaman tarvitsi vähän ytyä,
joten esitin roolin aivan eri tavalla.
No niin. Olkaa hyvä!
Pam.
Toivottavasti saamme sen.
Hän on räyhääjä.
Hän haastaa riitaa ja tappelee baareissa.
Hän on työväkeä. Heikäläiset juovat.
He eivät puhu tunteistaan, ja ymmärrän sen.
Äitisi tunsi kykysi.
Hän uskoi, että yhdistäisit maailmamme.
Lopeta.
Hänen heikkoutensa eli ihmisyys tekee hänestä kuninkaan.
Kuningas taistelee vain kansansa puolesta.
Taistelet kaikkien puolesta.
James Wanin ohjaamasta Aquamanista -
tuli DC:n historian eniten tuottanut elokuva,
jonka maailmanlaajuiset lipputulot olivat yli miljardi dollaria.
Aiemmin väheksytyn supersankarin voitto osoitti,
että menestynyt sarjakuvaelokuva -
alkaa lähdemateriaalista.
Vahvat tarinat olivat tärkeintä uudelle johtajalle,
joka tuli DC:hen vuonna 1976.
28-vuotiaalla Jenette Kahnilla ei ollut sarjakuvakokemusta,
kun Warner palkkasi hänet kustantajaksi Carmine Infantinon tilalle.
Palkkaamiseni herätti paljon pelkoa ja halveksuntaa.
"Miten hän pääsi tänne?"
"Hän ei ole sarjakuvaväkeä."
KUSTANTAJA
"Hän on nuori nainen."
Se oli sisäsiittoinen, sisäänpäin kääntynyt yhtiö.
Johtoasemassa ei ollut aiemmin ketään ulkopuolista.
Johtoasemassa ei ollut aiemmin yhtään naista.
Hän oli toki älykäs ja juutalainen, kuten monet muut,
mutta hänellä ei ollut oikein mitään yhteistä niiden kanssa,
jotka hän sai ryhmäänsä.
DC palkkasi Kahnin,
koska hän oli menestynyt lastenlehtien julkaisutoiminnassa.
Se paljasti, kenelle he aikoivat tuotteensa suunnata.
Sarjakuvia pidettiin kertakäyttötuotteena ja lapsille tarkoitettuina.
Sarjakuva-alalla työskentely oli häpeällinen ammatti.
Tulin DC:lle töihin tuntien tärkeänä sen asian,
että sarjakuvat olivat taidemuoto.
Kerromme tarinoita kuvin ja sanoin.
Jos sarjakuvia ajattelee niin,
voidaan kertoa mitä vain.
Eräs tarina oli odottanut kertomista jo kauan.
Ensimmäiseen sarjaan -
afroamerikkalaisen supersankarin tarinassa -
DC palkkasi Tony Isabellan.
Halusin luoda oman mustaihoisen supersankarini.
KIRJOITTAJA
Halusin luoda roolimallin,
johon lapset voivat samastua.
Hän oli olympiaurheilija,
joka teki Mustien panttereiden tervehdyksen olympialaisissa.
Heidän urheilu-uransa päättyi siihen.
Hänestä tuli opettaja,
joka vastusti rikollisuutta kaupungissa.
Hän oli Jefferson Pierce, Musta Salama.
Musta Salama tuli myyntiin vuonna 1977.
Muistan, kun avasin pussin...
KIRJOITTAJA
...jonka sisällä oli Mustan Salaman ensinumero.
Tunsin jotakin aivan uutta.
Koin vahvoja tunteita ensimmäistä kertaa.
Voin samastua lähes kaikkeen, mitä sivuilla oli.
Se oli inhimillinen tarina,
joka tuntui nykyaikaiselta.
Se oli hyvin sosiopoliittinen.
Se oli kaikkea.
DC oli petrannut,
mutta edes uusi supersankari -
ei auttanut hiipuvia sarjakuvamarkkinoita.
Lehtikioskit alkoivat kuihtua sarjakuvalehtien myyntipaikkoina.
Sarjakuvien myynti romahti.
Amerikkalaiset muuttivat lähiöihin,
missä kauppaketjut hylkäsivät pyörivät lehtihyllyt.
Sarjakuvat palautettiin kustantajalle, ja DC:n sijoitukset menivät hukkaan.
Kahn sisuuntui ja päätti vallata markkinaosuudet takaisin.
Yhtiö suolsi uusia sarjakuvia -
"DC Explosion" -kampanjassaan.
Yritetään vallata mahdollisimman paljon hyllytilaa -
julkaisemalla paljon sarjakuvia.
Valitsimme määrän laadun sijaan.
Vuoden 1978 talvella -
historiallinen lumipyry pysäytti kuljetukset,
ja yhä paheneva inflaatio -
tuhosi DC:n loistokkaat myyntiluvut.
DC Explosion luhistui yhdessä yössä.
UUSI JAKELUSTRATEGIA
Yhtiö erotti henkilöstöä -
ja peruutti 17 sarjakuvasarjaa,
mukaan lukien Mustan Salaman.
Kukaan 70-luvulla DC:llä työskennellyt -
ei uskonut alan jatkuvan enää pitkään.
Jonkin oli muututtava. Vastauksia täytyi löytyä.
DC:n tulevaisuus oli vaakalaudalla.
Warner otti riskin -
tehdessään elokuvan ensimmäisestä supersankarista.
Kukaan ei odottanut elokuvalta suuria.
LUOVA KONSULTTI
Kaikki taisivat muistaa Batman -sarjan.
"Siitä tulee yliampuva,
eikä kukaan jaksa sitä 2,5 tuntia."
Vaikka käsikirjoittajana oli Kummisedän kirjoittanut Mario Puzo,
elokuvaa oli vaikea saada alkuun.
Testaamaton lentotekniikka -
ja ohjaajan vaihdos kesken kuvausten -
viivytti aikataulua ja sai budjetin ylittymään.
Uusi ohjaaja Richard Donner -
alkoi korjata tilannetta -
ja muutti käsikirjoituksen sävyä.
Heidän lähestymistapansa oli erilainen.
OHJAAJA
He halusivat tehdä parodiasta parodian.
Sanoin: "Tämä on Teräsmies, mitä amerikkalaisin hahmo."
Se oli Amerikan historiaa,
jossa oli oma realisminsa.
Se täytyi tehdä vakavasti.
Käsikirjoitusta paranneltiin,
ja samalla alkoi kiihkeä etsintä -
sopivan näyttelijän löytämiseksi Teräsmiehen rooliin.
Robert Redford, Paul Newman ja kaikki suuret tähdet.
Minun oli vaikea kuvitella ketään heistä lentämässä.
Jos Teräsmiehen ei uskonut lentävän,
silloin hän ei tuntunut aidolta.
Halusin tuntemattoman näyttelijän.
Kiitos, että tulit haastatteluun.
CHRISTOPHER REEVEN KOEVIDEO
On varmasti paljon kysymyksiä,
joihin halutaan vastauksia.
Christopher Reeve tunnettiin lähinnä teatterista -
ja saippuaoopperoista,
mutta hänen vilpitön tulkintansa -
sopi hyvin Donnerin realistiseen näkemykseen.
Teräsmies erottuu sillä,
että hänessä on kypsyyttä, tai oikeastaan viattomuutta...
NÄYTTELIJÄ
...ja hän näkee maailman yksinkertaisena.
Hän sanoo:
"Puolustan totuutta, oikeutta ja amerikkalaista elämäntapaa."
Kaikki sanovat...
Mutta hän ei vitsaile.
Elokuva piti tehdä siten, että se oli tärkeä elokuva.
PÄÄTOIMITTAJA
Kuin se olisi tärkeä osa amerikkalaista tarustoa.
"Aitous" ei tarkoita karkeaa ja rujoa.
Se tarkoittaa aitoutta tunteissa.
Supermanissa -
tavalliset ihmiset reagoivat johonkin epätavalliseen.
Katsokaa.
Mikä hitto tuo on?
Rauhassa nyt. Sain teidät kiinni.
Saitko? Kuka sai sinut kiinni?
"SUPERMAN" ON HUVIA KAIKILLE
KATSOKAA! TERÄSMIES PELASTAA
TERÄSMIES LENTÄÄ AMERIKKALAISTEN SYDÄMIIN
Supermanin lipputulot olivat 300 miljoonaa dollaria.
Se voitti Oscar-palkinnon erikoistehosteista -
ja aloitti suosittujen jatko-osien sarjan.
Vuoden 1979 tammikuussa...
KIRJOITTAJA
...kävin katsomassa Supermanin.
Olin silloin vähän hukassa,
enkä oikein tiennyt, mitä tulevaisuus tuo tullessaan.
Minulla ei ollut lapsena ystäviä,
sillä vaihdoin koulua koko ajan.
Menin elokuvateatteriin -
ja tunsin, ettei minusta välitetty eikä minua kuunneltu.
Teräsmies välittää kaikista.
Hän ei piittaa, onko rikas tai köyhä -
tai mistä kotoisin.
Poistuin näytännöstä varmana siitä,
että mitä teenkin loppuelämäni ajan,
se liittyy jotenkin Teräsmieheen.
TERÄSMIES II - ERIKOISNÄYTÖS
Jos Reeven ja Donnerin elokuva ei olisi menestynyt,
DC olisi saattanut -
julkaista sinä vuonna vain vähän sarjakuvia,
eikä yhtiö olisi ehkä selviytynyt.
Supermanin menestyksen myötä -
DC kehitti uuden tavan lähestyä lukijoitaan.
Sarjakuvakauppoja ilmestyi 70-luvulla.
Nuoret fanit voivat myydä, vaihtaa ja kinastella -
vanhoista numeroista.
Vanhempien lukijoiden vaatimuksesta 80-luvun alussa -
uusia sarjakuvakauppoja perustettiin kautta maan.
Niistä tuli uusi kanava sarjakuvien myymiseksi.
Se pelasti sarjakuvat katoamiselta.
Sarjakuvat olivat muotia.
Mutta DC:n sekava jatkumo oli monelle ongelma.
Ongelma oli se, että monet Marvelin fanit -
eivät ymmärtäneet DC:tä,
sillä he ihmettelivät,
miksi niin monet hahmot olivat samanlaisia.
Meillä oli ideoita, kuten multiversumi.
Silloin sellaiset sanat eivät olleet yleisiä.
Tajusin yhtäkkiä, että se pitää muuttaa.
Luodaan koko se maailma alusta asti uudestaan.
Sen piti olla mullistavaa.
Sen piti saada kaikki sanomaan:
"Voi taivas. Ovatko he tosissaan?
Aikovatko he tehdä niin?
Se on mahdotonta."
DC:n historian hätkähdyttävimmässä muutoksessa -
Marv Wolfman ja piirtäjä George Pérez -
lopettivat DC:n multiversumin 12 numeron sarjassa,
jossa tapettiin hahmoja ja maailmoja,
kunnes jäljelle jäi vain Maa.
He tekivät ennenkuulumattoman päätöksen.
"Pyyhimme kaiken pois.
Aloitamme alusta ja yhdistämme DC Universen ensimmäistä kertaa."
Syntyi Crisis on Infinite Earths -sarja, jonka lopussa Salama kuoli.
Itkin ensimmäistä kertaa sarjakuvaa lukiessani.
VASTAAVA TUOTTAJA
Muistan silloin ymmärtäneeni, miten paljon välitin siitä hahmosta.
Nyt minun pitää tutustua heihin uudestaan.
Hänen loppunsa oli tavallaan minun alkuni.
Wolfmanin päätös multiversumin tuhosta -
soi muille tekijöille puhtaan alun,
jotta he voivat luoda uutta eloa DC:n klassikkohahmoihin.
OIKEUDEN PUOLUSTAJAT
Crisis on Infinite Earthsin jälkeen -
meillä on upouusi Maa.
Esitellään hahmot aivan kuin ensimmäistä kertaa.
DC kutsui John Byrnen Marvelilta.
Hän oli alan suurimpia kykyjä silloin.
Annetaan hänelle Superman, jotta hän voi aloittaa alusta.
Mietitään, millaista elämä olisi, jos olisi sellaiset kyvyt,
sellaiset voimat -
ja sellainen näkemys maailmasta supervoimien kautta.
Ja annetaan Wonder Woman George Pérezille.
Pérezin Wonder Woman oli minulle kaikki kaikessa.
Hänen versionsa Wonder Womanista sai minut hakeutumaan -
taidekouluun.
En vieläkään ymmärrä,
miten paljon tietoa hän sai jokaiselle sivulle.
En ole koskaan nähnyt niin tiheästi laadittuja sivuja.
Huomasin hänen työssään etenkin sen,
että hän oli todella hyvä näyttelijä.
Tarkoitan, että hänen hahmonsa, jotka ovat kaikki erilaisia,
näyttävät, seisovat, pukeutuvat,
käyttäytyvät ja taistelevat -
omilla, ainutlaatuisilla tavoillaan.
Se oli minusta George Pérezin taikaa.
Se oli tapa ajatella.
Se oli tajua siitä, että jokainen hahmo oli ainutlaatuinen.
Hän halusi tuoda sen piirroksissaan esiin.
Eräs tärkeimmistä päätöksistäni DC:llä -
oli palkata ihmisiä,
jotka tekivät sarjakuvista tyylikkään taidemuodon.
Se alkoi siitä, kun Frank Miller tuli DC:lle.
Frank Millerin Yön ritari iskee jälleen -
on terävä ja nykyaikainen näkemys Batmanin tarusta.
Se sijoittuu Reaganin aikakauden karuun todellisuuteen -
ja uhkuu sen aikaista raivokkuutta.
Sarjakuvista oletettiin -
aina viime vuosiin asti,
että ne sijoittuvat 40-luvulle.
Kaiken piti tapahtua mukavassa maailmassa,
jossa poliisiin,
vaaleilla valittuihin päättäjiin -
ja vanhempiin voi luottaa.
Oli harmillista, että monen vuoden ajan -
supersankarien perusidea oli mahdoton,
koska he olivat maailmassa, jossa heitä ei tarvittu.
Miller teki Batmanista keski-ikäisen, yksinäisen toimijan,
joka inhosi korruptoituneita päättäjiä -
ja teki kaikkensa paljastaakseen heidän kieroilunsa.
Tunsin, ettei Batmania voinut esittää,
ellei ainakin tarinan alussa huomioitu sitä,
että hän oli anakronismi.
Siinä oli jotain vanhanaikaista,
joten Yön ritari oli yritys muuttaa sitä -
ja saada se toimimaan nykyaikaisessa yhteydessä.
Kun Batmanin sota rikollisia vastaan nolaa Washingtonin,
hän huomaa asettuneensa yllättäen Teräsmiestä vastaan,
sillä tämä on kutsuttu tukemaan Reaganin hallinnon poliisivaltiota.
Se albumi poikkesi täysin -
aiemmin nähtyjä perinteitä vastaan.
Se oli poliittinen ja yhteiskuntaa kommentoiva.
Se eteni vielä kauemmas Batmanin aiemmista versioista -
ja hahmon ulkonäöstä.
Jokainen yksittäinen valinta siinä oli melkoisen rohkea.
Ja epäilemättä, kun Jenette ja minä vuosien ajan -
väittelimme eri vaihtoehdoista,
minä olin varovaisempi ja hän uskaliaampi.
Se tekijöiden sukupolvi -
oli kasvanut sarjakuvien parissa -
ja sai nyt ilmaista näkemyksensä.
Ne olivat poliittisia teoksia, joiden näkemys...
PERUSTAJA
...ei vastannut sen ajan valtavirtaa.
Vartijat oli hätkähdyttävä katsaus itse supersankareihin.
Sen tekijä oli nuori englantilainen kirjoittaja Alan Moore.
Haluamme tarkastella...
KIRJOITTAJA
...supersankarin merkityksiä.
Jos ne hahmot olisivat todellisia,
mitä he aiheuttaisivat?
Jos Teräsmiehen kaltainen voimakas hahmo -
tukisi amerikkalaisia,
miltä Amerikan ulkopolitiikka näyttäisi?
Ehkä se olisi uskaliaampaa,
ja Venäjän ulkopolitiikka -
olisi vähemmän uskaliasta.
Moore sijoitti tarinan vaihtoehtoiseen vuoteen 1985,
jossa maailmaa uhkaa ydinsota.
Ainoa superolento ja Amerikan suojelija Tohtori Manhattan -
on jättänyt Maan muutaman naamiosankarin huostaan.
Yksi heistä tuhoaa New Yorkin kaupungin -
yrittäessään yhdistää maailman.
Vartijoiden tekijä ei ihaillut supersankarisarjakuvia.
KIRJOITTAJA
Kirjoittaja tuntee ne hyvin ja kunnioittaa niitä,
mutta hän pystyy tarkastelemaan niitä ja toteamaan:
"Tässä ovat ne jalot teemat, joita te olette katselleet."
Alan Mooren Vartijat on mielestäni oikeaa kirjallisuutta.
OHJAAJA
Olen lukenut sen sata kertaa.
Supersankaruuden purkaminen -
sai paljon vaikutteita häneltä.
Vuonna 2005 Time -lehti arvioi Vartijat -
sadan parhaan 1900-luvun romaanin joukkoon.
Siitä otetaan yhä uusintapainoksia.
Mooren albumi aiheutti DC:ssä kirjallisen mullistuksen -
Karen Bergerin alaisuudessa.
Raivasin tietä hieman taustalla.
VASTAAVA KUSTANNUSTOIMITTAJA
Olin ruvennut etsimään kirjoittajia varsinkin Englannista.
Britannian sarjakuva-ala oli muita edellä aikuisten sarjakuvissa.
Karen tajusi sen.
"Miksemme tee siitä brändiä?"
Britit valtasivat alaa.
Hän toi mukaan brittikirjoittajia,
jotka tekivät aikuisten sarjakuvia.
Yhtäkkiä meitä oli kokonainen sukupolvi.
Olimme valmiita töihin luettuamme sarjakuvia koko ikämme.
Kun Teräsmiehen käsi kurottui meitä kohti taivaalta...
KIRJOITTAJA
...ja DC Comics soitti,
se tuntui lottovoitolta.
Berger tapasi kykyjä etsiessään nuoren lahjakkuuden,
sinnikkään nuorukaisen nimeltä Neil Gaiman.
Gaiman esitteli idean mitättömästä hahmosta -
yhtiön arkistoista,
Sandmanin, joka hallitsee unien valtakuntaa.
PAINAJAISTEN HERRA!
Teillä on hahmo, josta tulee unien herra.
Miksei häntä ole nähty DC Universessä?
KIRJOITTAJA
Siinä vaiheessa -
kaikki oli DC Universessä.
Mietin, ettei häntä ole nähty.
"Ehkä hän on ollut lukkojen takana."
Ja siitä alkoi muotoutua jotakin.
Sain idean alastomasta miehestä lasilaatikossa.
Hän odottaa, kunnes kaikki ne, jotka vangitsivat hänet,
ovat kuolleet ja painuneet unohduksiin.
Aloin tehdä Sandmania suoranaisen kauhun vallassa.
En ollut kirjoittanut yhden osan kuukausivauhdilla.
Ensimmäinen tarinani,
Yösävelmiä ja alkusoittoja, oli kahdeksan numeroa pitkä,
sillä uskoin Karenin pian soittavan ja kertovan:
"Se ei myy. Lopetamme numeron 12 jälkeen."
Kun kahdeksas numero ilmestyi,
sitä myytiin enemmän kuin muita vastaavia oli myyty.
Ajattelin:
"Nyt voin antaa itseni uskoa -
ja haaveilla siitä,
että pääsen tämän tarinan loppuun."
Vapaaksi päässyt Sandman kostaa vangitsijoilleen -
ja huomaa joutuvansa vastaamaan omistakin synneistään.
Mitään vastaavaa ei ollut nähty, kun Sandma n ilmestyi.
PIIRTÄJÄ
Se oli tunteellinen mutta upea.
Älykäs mutta synkkä.
Se vetosi naislukijoihin, jotka eivät olleet tienneet,
että heillekin oli sopivia sarjakuvia.
Neil valitsi Kuoleman hahmoksi jotain aivan uutta -
ja teki hänestä nuoren, viehättävän goottitytön,
mikä sopi tietysti ajan henkeen.
Lukiossa voi antaa lahjaksi Sandmanin -
ja vaikuttaa coolilta.
Voi käyttää rotsia,
polttaa tupakkaa ja lukea Sandmania.
Sarjakuvat olivat taas muotia.
Ne olivat kapinallisia ja vaarallisia.
Ne eivät olleet lapsellisia.
Ne olivat merkki siitä, että lukija oli ajan hermolla -
eikä keskinkertainen.
Sarja jatkui 75 numeron ajan,
ja sitä myytiin yli seitsemän miljoonaa kappaletta.
Mutta se oli vain yksi Karen Bergerin julkaisemista sarjoista,
jotka poikkesivat yhä enemmän perinteisistä sarjakuvista.
Halusin tehdä tarinoita,
jotka muuttaisivat asioita.
Ne rikkoivat vakiintuneita ajatuksia -
ja haastoivat käsityksiä siitä, mitä sarjakuvien tuli olla.
Karen toi sarjakuviin erään asian.
Hän ei ollut niiden vannoutunut ihailija.
Hänellä oli ainutlaatuinen näkemys tarinoista,
joita perinteet eivät kahlinneet.
Jenette oli todellinen roolimallini.
Hän asetti sävyn ja puitteet -
ja oli peloton ja uskalias,
mitä riskinottoon tuli.
Totesin sillä hetkellä:
"Sinun pitäisi kustantaa oma linjasi."
Suostuin heti paikalla.
Niin syntyi Vertigo.
Pidin tunteesta, jonka sana herätti.
KEKSELIÄS - VAARALLINEN - ROHKEA
Olo on epämukava.
Se liittyy korkean paikan kammoon.
Vertigossa on kyse niiden pelkojen voittamisesta,
synkkiin paikkoihin menosta -
ja varsinkin luovien riskien ottamisesta.
Ilmassa oli sellaista tuntua,
että se oli erityinen paikka,
jossa omaa luovuuttaan sai venyttää ja rajojaan kokeilla.
Se oli hieno työskentelytapa.
Ihmiset saivat tilaisuuden yhden tarinan kertomiseen.
Mikä asia saa...
Mikä ilmaisee tekijää eniten?
The Invisibles muutti sarjakuvia.
Siinä luotiin ensimmäinen drag queen -supersankari.
Sellainen näkyvä hahmo -
90-luvun puolivälissä -
oli erittäin poikkeuksellista.
Jos jotain yhteistä -
Vertigo -nimen alla olevilla sarjakuvilla on,
niin se, että Vertigo -sarjakuvat -
käsittelevät -
ihmisyyttä -
kaikissa ilmenemismuodoissaan.
Tämä lajityyppi toimii taustana -
tarinoille elämän epämukavasta puolesta,
häiritsevistä osa-alueista,
ihmisistä ihmisyyden laitamilla.
Ne kertovat meistä kaikista.
Karenille pitää antaa tunnustusta.
Hänen näkemyksensä oli,
että sarjakuvat pitää ottaa vakavana taidemuotona muiden tavoin.
Sarjakuvat pystyvät mihin vain -
ja niiden pitää saada tehdä niin.
KIRJOITTAJA
Niiden pitää käsitellä asioita,
joita kirjoittaja tai piirtäjä pitää sopivina.
Vertigon mullistavat tarinat -
saivat uutta kulttuurista vetovoimaa ja markkinamahdollisuuksia,
joten ne tarvitsivat sopivan muodon.
Sanoimme:
"Miksi sarjakuva-albumit ilmestyvät ja sitten katoavat?
Miten ne saadaan jäämään hyllyille?
Miten ne ylipäätään saadaan sinne?"
Saadakseen ne kirjakauppoihin -
yhtiö loi aivan uuden tyylilajin,
sarjakuvaromaanin,
jossa pidemmät tarinat julkaistiin yhtenä teoksena.
Se oli ratkaisu, joka tuotti hedelmää lähitulevaisuudessa.
Pokkareiden ja sarjakuvaromaanien ansiosta -
julkaisemisesta tuli tuottavaa.
Teimme sarjakuvista pysyviä.
Sarjakuvat aikuistuivat 90-luvun puolivälissä,
mutta niihin perustuvat elokuvat jumittivat menneisyydessä.
Eräs nuori fani päätti muuttaa sen.
Jos sanon tänään,
että parikymppisenä -
purjehdin sisään ja ostin Batmanin oikeudet DC Comicsilta,
sanotte sen olevan mahdotonta.
Aivan niin. Se olisi tänään mahdotonta.
Mutta siihen aikaan -
kukaan ei ymmärtänyt niiden hahmojen arvoa.
Vuonna 1979 Uslan ja kokenut tuottaja Ben Melniker -
ostivat lepakkomiehen elokuvaoikeudet DC:ltä.
Kesti lähes kymmenen vuotta ennen kuin kuvaukset alkoivat.
Joka ikinen Hollywoodin studio torjui minut.
"Olette järjiltänne. Ette voi olla tosissanne idean suhteen.
Synkkiä supersankareita ei voi tehdä."
Sitten Frank Miller teki Yön ritarin.
Se muutti käsitykset Adam Westin Batmanista -
nykyaikaiseen, synkkään, meille tuttuun monimutkaiseen kostajaan.
Tim Burton oli kaiken avain.
Ohjaaja Tim Burton tunnettiin yllättävistä hittielokuvistaan,
kuten Pee-ween suuri seikkailu,
eikä toimintaelokuvista.
Hänen myötätuntoinen tulkintansa Batmanista vakuutti Uslanin.
Tim sanoi:
"Jos haluamme vakavasti otettavan elokuvan,
elokuva ei voi kertoa Batmanista.
Sen pitää kertoa Bruce Waynesta."
Emme halunneet pohtia sarjakuvan kliseisiä puolia...
OHJAAJA
...vaan saada siitä irti hieman enemmän.
Halusimme näyttää sankarin, jolla on ongelmia.
Se tekee siitä inhimillisemmän.
Kun Burton valitsi päärooliin Michael Keatonin,
Uslan epäröi.
Sanoin: "Mahtavaa. Tuo on hyvä vitsi.
Näen jo julisteen: Varokaa, Batman on irti!"
Se on synkkä ja vakava Batman.
Tim selitti asian.
"Tein Michaelin kanssa töitä Beetlejuicessa.
Luodaan Bruce Wayne, joka on niin määrätietoinen,
että hän on lähes psykoottinen."
Mitä mieltä olette?
Olenko pätevä?
"Yleisö myöntyy siihen -
ja sanoo tyypin toimivan juuri niin."
...ensimmäinen otto. -Olkaa hyvä.
Burton tuotantoryhmineen loi synkän, rähjäisen Gothamin,
jossa oli painostava tunnelma.
Vuoden 1989 Batman on hieno näyte siitä,
miten tunnelma muuttuu synkäksi.
Miten näemme Batmanin ensimmäisellä hetkellä?
Näemme lepakon siluetin,
joka laskeutuu kahden ryöstäjän luo.
Heidän kannattaisi pelätä.
Mikä sinä olet? -Olen Batman.
He veivät Batmanin sarjakuvien synkille alkulähteille.
Se oli tarina kärsineestä miehestä.
Jos pukeutuu öisin lepakoksi -
ja pelottelee rikollisia,
millainen ihminen silloin on?
Miksi hän tekee niin?
Bruce Wayne on vaitonainen kaveri, joka menettää välillä malttinsa.
NÄYTTELIJÄ
Hänellä kiehuu välillä yli.
Haluatko riehua? Antaa tulla!
Ruvetaan sekoilemaan.
Kunnes hän on Batman, ja silloin hän on hillitty.
Anteeksi.
Oletko tanssinut paholaisen kanssa kalpeassa kuunvalossa?
Se oli aivan huikea hetki -
sarjakuvafaneille, joille oli irvailtu,
sillä elokuvasta tuli maailmanlaajuinen hitti.
Väkijoukko alkoi kerääntyä viikonloppuna,
kun elokuvan ensi-ilta oli pakko järjestää kahdessa teatterissa.
Sanoin: "Opin nyt sen,
että jos ei usko muita, kun he sanovat huonoksi,
kannattaa uskoa itseensä ja työhönsä, niin pärjää."
Michael Keaton ylitti kaikki odotukset.
TOINEN KEHITTÄJÄ
Hänestä tulee uudenlainen 90-luvun Batman.
Batman oli sen vuoden tuottavin elokuva,
ja lepakkosymboli näkyi kaikkialla.
Mustia t-paitoja ei ollut,
sillä jokainen musta t-paita oli varattu painoa varten.
Fanit jonottavat Batman-tuotteita Philadelphiassa.
Oheistuotteita riitti.
On olemassa puhelinnumero 1-800-BATMAN,
jolla saa tilata nopeammin.
Lepakkomiehen seikkailut -
auttavat 400 miljoonan dollarin alaa,
joka kasvaa 25 prosenttia vuodessa.
Lepakkomania johti sarjakuvat uudelle vuosikymmenelle,
josta löytyi uudenlaisia faneja.
Sarjakuvien historiassa 90-luku oli pullistelun aikaa.
Kiinnostusta johtivat "keräilijät".
"Miten paljon tämän arvo tulee olemaan?
Onko lehden mukana erikoiskäärö ja kortti?"
27. kerran järjestetyssä International Comic Conventionissa -
San Diegossa -
eräs lehti myytiin 180 000 dollarilla.
Sarjakuvalla ei ole väliä,
vaan sillä, paljonko se maksaa ja mikä sen arvo on.
He ostavat niitä sijoituksina. Se ei ole enää hauskaa.
Kiihkeän kiinnostuksen myötä huipputekijöitä mainostettiin -
ja ainutkertaisia keräilyteoksia luotiin.
Pidän 90-luvun sarjakuvista.
Se oli jännittävää...
KIRJOITTAJA/PIIRTÄJÄ
...sillä tekijät olivat kuin rokkitähtiä.
En lukenut suurinta osaa. Ihailin vain piirroksia.
Jim Lee oli Marvelin supertähtipiirtäjiä.
Hänen X-Men #1 -numeroaan myytiin kahdeksan miljoonaa kappaletta,
mikä on Guinnessin maailmanennätys.
Piirtäjät olivat niin suosittuja,
että jotkut heistä kokivat, ettei kirjoittajia tarvittu.
Miksi jaamme tuoton kirjoittajien kanssa...
VASTAAVA LUOVA JOHTAJA
...kun voimme keksiä samanlaisia tarinoita itsekin?
Vuoden 1992 alussa -
Lee ja Marvelin muut huippupiirtäjät ottivat lopputilin -
ja muodostivat Image Comicsin.
Meitä oli kuusi tai seitsemän, riippuen kerrotusta versiosta.
Olimme ryhmä itsepäisiä parikymppisiä tyyppejä,
jotka sanoivat yhtiöille:
"Haistakaa home. Emme tee teille töitä."
Neljän ensimmäisen kuukauden aikana -
uusi yhtiö työnsi DC:n kolmannelle sijalle -
ensimmäistä kertaa.
DC:n maine oli vaarassa,
joten maan vanhimman sarjakuvayhtiön täytyi palata huomion valokiilaan.
Kutsuimme kaikki hätäkokoukseen.
KUSTANNUSTOIMITTAJA
Neljän Superman -sarjan kirjoittajat ja piirtäjät -
tavoittelivat yhteistä päämäärää.
Ei ole kyse teistä.
On kyse Teräsmiehestä ja siitä, mikä on hänelle parasta.
Aina kun juutuimme käsiteltyyn aiheeseen,
Jerry Ordway huikkasi: "Tapetaan hänet."
Hän sanoi sen silloinkin.
Minä sanoin: "Hyvä on, neropatit.
Jos tapamme hänet, miten sitten käy?"
Vihjeitä alkoi ilmestyä kaikissa Superman -sarjoissa -
vuoden 1992 kesällä.
Joku tai jokin oli tulossa hoitelemaan Teräsmiehen.
Kohtaako Teräsmies vertaisensa?
DC Comicsin kustannustoimittajan mukaan Teräsmies kuolee 18. marraskuuta.
Mike Carlin sanoo, että marraskuussa ilmestyvä lehti -
näyttää viittapukuisen sankarin tuhon -
taistelussa Metropolisista.
Hyvä. En ole Teräsmiehen fani.
En pidä hänestä.
Hän on muihin supersankareihin verrattuna kuin partiolainen.
Sanoo kaveri, jolla on Jokerin tatuointi.
Nykypäivän teinit haluavat väkivaltaisempia hahmoja,
kuten Tuomari, Wolverine tai The Infinity War.
Kun kaikki ovat antisankareita -
ja Teräsmiestä pidetään vaisuna partiolaisena,
sanoimme:
"Näytetään maailmalle,
millainen maailma olisi ilman häntä."
Jättäen jälkeensä tuhoa -
ja Oikeuden Puolustajien ruhjottuja rippeitä -
Teräsmiehen vihollinen lähestyi Metropolista -
viimeistä koitosta varten.
Joka viikko uusi Superman ilmestyy kauppoihin.
Tuomiopäivä -tarina on edennyt viiden viikon ajan.
Se on nyt eniten myyty lehti.
Se myytiin loppuun parissa tunnissa.
Lehdet kirjoittivat siitä.
Fanit lähettivät kirjeitä.
SEIS! EI!
He sanoivat: "Miten voitte tappaa Teräsmiehen?"
Sanoin: "Milloin ostit Superman -lehden viimeksi?"
"Siitä on 20-30 vuotta."
Sanoin: "Sinä tapoit Teräsmiehen."
Jos kukkaa ei kastele, se kuolee.
Tänään Teräsmiehen kohtalo saa ikävän käänteen,
kun DC Comics julkaisee kolme miljoonaa Tuomiopäivä -lehteä.
Se on yllättävää. En olisi uskonut heidän tekevän niin.
Oli jo aikakin.
Hän ei toimi todellisessa maailmassa.
Minä itken.
Olen surullinen. En halua hänen katoavan.
Teräsmies onkin yhtä haavoittuva -
kuin kuolevaiset, jotka ihailivat häntä yli puoli vuosisataa.
Teräsmies kuoli keskiviikkona.
DC myi numeroa 75 yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Niihin kuuluivat keräilijöiden platinaversio -
ja useita erikoisversioita.
Neljäksi kuukaudeksi -
neljä Superman -sarjaa hiljeni.
He sanoivat pian sen jälkeen: "Mitä Batmanille voi tehdä?
Murretaan hänen selkänsä.
Tuodaan Bane mukaan vahvistettuna."
Aivan kuin LeBron James. Pam!
Keräilijöiden markkinat kuumenivat,
ja DC, Marvel ja Image lisäsivät seksiä ja väkivaltaa -
kilpaillessaan lukijoista ja dollareista.
Hyvä ei taistellut pahaa vastaan.
Jokainen lehti oli kuin painiottelu.
Miten tästä numerosta saadaan vielä rajumpi?
En pitänyt siitä suuntauksesta kovinkaan paljon.
Sama koski Alex Rossia.
Piirtäjä Alex Ross ja kirjoittaja Mark Waid -
toivat DC:lle samankaltaisia kykyjä -
ja uskon siihen, mitä supersankarit edustivat.
NYKYHETKI
Noin neljän viiden vanhana -
tutustuin supersankareihin.
Pidin siitä,
mitä Teräsmiehen piti edustaa.
Hyviä ja vahvoja asioita yhtä lailla.
Muut hahmot olivat häntä heikompia...
PIIRTÄJÄ
...kun hän teki tahdostaan toimintaa.
Alexia ja minua eivät kiinnostaneet kyyniset hahmot -
eivätkä synkät sarjakuvat.
Minua kiinnostivat toiveikkaat hahmot.
Minua kiinnostivat myönteiset hahmot.
Minua kiinnostivat hahmot, joita voi kunnioittaa ja ihailla.
Käsitellään uudella, raikkaalla tavalla sitä,
mitä sellaiset hahmot tuovat mukanaan.
Vuoden 1996 kesällä -
Ross ja Waid julkaisivat ensimmäisen numeron Kingdom Comea,
jossa Teräsmiehen myytti uusittiin.
Teräsmies ei ollutkaan kuollut,
vaan hän oli lähtenyt maanpakoon -
jättäen Amerikan nuorempien,
väkivaltaisempien supersankareiden huomaan.
Sankarien keskinäinen kiistely luo kaaoksen,
jota Teräsmies palaa selvittämään.
Ja sillä hetkellä sarjakuva-ala romahti.
Sain viestin, että jokainen tuttuni Marvelilla on irtisanottu.
Marvel teki konkurssin.
Tajuttiin, ettei sarjakuvia voi julkaista -
olemattomille asiakkaille.
Koko ala romahti,
ja moni pieni yhtiö lopetti.
SARJAKUVIEN ROMAHDUS
SARJAKUVAKUSTANTAMOJA EI NAURATA HEIKKO MYYNTI
Kun keräilymarkkinoilta putosi pohja,
Vertigo pysyi pystyssä, koska niitä lehtiä ei kerätty.
Niitä luettiin.
Sarjakuva-alan kärvistellessä -
Ross ja Waid viimeistelivät tarinaa,
joka sai innoituksen heidän omasta elämästään.
Kingdom Comen ensimmäinen tarkoitus oli maalata sarjakuva,
jossa DC:n hahmot hengaavat isäni kanssa.
Norman McCay, tarinamme kertoja,
on Alexin isä.
Isäni oli pastori.
Siihen työhön liittyy humanitaarinen puoli, jonka halusin mukaan.
Rossin isä edustaa tavallisia ihmisiä -
ja on moraalinen kompassi superihmisille.
Kun Teräsmiehen ei onnistu rauhoittaa riehuvia supersankareita,
USA:n armeija yrittää tuhota heidät ydinaseiskulla.
Raivostunut Teräsmies kostaa.
McCay nuhtelee häntä ja pysäyttää hänen aikeensa.
Tavallisten ihmisten pitää saada päättää omasta elämästään,
eivätkä he enää luota supervoimiin,
ellei niitä käytetä harkiten ja viisaasti.
McCayn sanat koskettavat Teräsmiestä, joka tekee lupauksen.
"Ongelmamme ovat yhä olemassa.
Emme ratkaise niitä puolestanne.
Ratkaisemme ne kanssanne."
Se tekee Teräsmiehestä Teräsmiehen.
Hänen suurin supervoimansa -
ei ole lentokyky eikä autojen nostelu.
Vaan se, että vaikka hän pystyy mihin vain -
ja voisi ottaa haluamansa,
hän on rajattoman epäitsekäs.
Hän ei aseta itseään, tarpeitaan eikä halujaan -
muiden edelle.
Se on huikea supervoima.
Ihmisten vioista huolimatta -
olemme luoneet hahmoja, joissa ei ole vikoja.
Se tekee ihmisistä parempia kuin Jumala.
Jumala tekee langenneita ihmisiä.
Me loimme jotain itseämme parempaa.
Se on aika hienoa.
Se todistaa kuvittelukyvyn,
jota voisimme käyttää enemmän -
ja johon voisimme pyrkiä.
Meillä on kykyjä siihen. Me loimme Teräsmiehen.
Teräsmies pystyy ratkaisemaan mitä vain.
Sarjakuva-ala pyristeli edelleen tuhonsa raunioissa,
kun pelastus ilmestyi niiden äänien keskeltä, joita ei ollut kuultu.
Kun hahmot ovat olleet olemassa yli 80 vuotta,
on kaksi vaihtoehtoa.
Toinen on perinteinen lähestymistapa -
tai sitten tehdään jotain täysin erilaista,
joka yrittää mullistaa koko sen maailman.
Jotta asiat muuttuvat -
ja erilaiset äänet pääsevät kertomaan tarinoita,
hahmoihin pitää tuoda jatkuvasti uutta elämää.
Sanon aina, etteivät hahmot ratkaise,
vaan niiden tekijät.
Voimme käyttää aiempia tarinoita -
ja laatia niihin erilaista henkeä.
Se herättää minussa toivoa siitä,
että tarina voi muuttua.
Sarjakuvat ovat ihmisten unelmia ja pyrkimyksiä.
Siksi pidämme niistä.
Ajattelemme, että sopivanlaisissa olosuhteissa -
voimme itsekin olla sankareita.
HEIDÄN MUISTOLLEEN
Tekstitys: Kati Karvonen